Справа № 449/101/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" січня 2026 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:
Перемишлянський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді: Борняка Р.О.,
секретаря: Вовк О.С.,
за представника заявниці – адвоката Гаової Г.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Перемишляни Львівської області в залі суду цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Гайової Галини Богданівни, заінтересованої особи ОСОБА_2 про продовження дії обмежувального припису, -
встановив:
Представник заявниці ОСОБА_1 - адвоката Гайової Г.Б. звернулася в суд із заявою про продовження обмежувального припису відносно сина заявниці ОСОБА_2 на строк 3 місяці.
Свої вимоги аргументує тим, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , який проживає разом із нею, її чоловіком та братом в належному їй на праві приватної власності будинку в АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 впродовж 10 років зловживає і алкогольними напоями, відповідно вчиняє по відношенню до заявниці психологічне насильство: дебоші, скандали, погрози, маніпуляції, постійні образи в її адресу та адресу брата і батька, які виражаються у грубій нецензурній лайці. З січня 2025 року щодо нього було складено адміністративні протоколи щодо ОСОБА_2 та винесено постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. В січні 2025 року за її заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 , Перемишлянський районний суд заяву задовольнив, визначив ряд обмежень для останнього. 27 липня 2025 року сплив 6-місячний термін дії обмежувального припису, однак син продовжує приходити додому та вчиняти психологічне насильство по відношенню до неї. 01.08.2025року продовжено обмежувальний припис до 01.01.2026 року. На період обмежувального припису син не проживав в дома, проте періодично приходив, ображав, чинив психологічний тиск, погрожував розправою.
16.01.2025 року щодо ОСОБА_2 зареєстровано кримінальне провадження № 12025141450000018 за ст. 126-1 КК України, на даний час справа перебуває на розгляді в суді, триває судовий розгляд. Окрім цього, за невиконання обмежувального припису останньому оголошено підозру за ст.390-1 КК України і 18.03.2025 року справу з обвинувальним актом відправлено на розгляд до Перемишлянського районного суду, судовий розгляд призначено на 04.02.2026 року.
З серпня 2025 року, тобто після продовження обмежувального припису ОСОБА_2 , проте заявниця продовжує зазнавати психологічного та фізичного тиску з боку сина. Для забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторно вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_2 та забезпечити її безпеку, необхідно застосувати обмежувальний припис.
У судовому засіданні представник заявниці – адвокат Гайова Г.Б. підтримала заявлені вимоги, надавши пояснення аналогічні викладеним у заяві. 
Заінтересована особа – ОСОБА_2 до суду не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Згідно ч.1 ст.3505 ЦПКУ - неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 є головою сім`ї, у даному господарстві також проживає її син – ОСОБА_2 . 
Повідомленням відділення поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 стверджено, що на ОСОБА_2 складено ряд адміністративних протоколів за ч.3 ст.173-2 КУпАП -22.03.2025р., 23.03.2025р., 28.03.2025р., 08.05.2025р., 17.05.2025р.,03.06.2025р.,02.07.2025р., 13.07.2025р.,14.07.2025р.
Крім цього Постановами Перемишлянського районного суду Львівської області ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності, а саме: 01.08.2025 року за ч.3 ст.173-2 КУпАП, 08.10.2025 року за ч.3 ст.173-2 КУпАП, 
Витягом з ЄРДР № 42025142270000044, стверджено, що 16.01.2025 р. зареєстровано кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за ст.126-1 КК України.
Згідно витягу з ЄРДР слідує, що 18.03.2025р. зареєстровано кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за ст.390-1 КК України.
Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 01.08.2025 року, продовжено обмежувальний припис, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , у вигляді заборони: перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , наближатися на 50 м до місця проживання(перебування) ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , повне обмеження будь-якого спілкування з ОСОБА_1 . Строк обмежувального припису шість місяців, тобто до 01.01.2026 року.
Дослідивши матеріали заяви, суд вважає доведеним факт, що заінтересована особа ОСОБА_2 продовжує вчиняти домашнє, психологічне, фізичне насильство відносно заявниці, є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту з метою превентивного уникнення можливості настання тяжких наслідків до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. 
Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Закон визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.
Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні (ст. 350-6 ЦПК України). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
Згідно із ч. 1 ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.
Оскільки рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 01.08.2025 року, продовжено строк дії обмежувального припису на 5 місяців.
Суд звертає увагу, що при вирішенні питання про продовження обмежувального припису має досліджувати ризики повторного вчинення насильства, а не факт його первинного вчинення.
Суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, а обмежувальний припис продовженню із застосуванням обмежень, визначених рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 01 серпня 2025 року, проте строком на 1 місяць.
В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести за рахунок держави.
Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про продовження обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.
На підставі наведеного та керуючись ст. 259 -261, 268, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Заяву про продовження обмежувального припису – задоволити частково.
Продовжити обмежувальний припис, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 у вигляді заборони:
- перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ;
- наближатися на 50 м до місця проживання(перебування) ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 
- повне обмеження будь-якого спілкування з ОСОБА_1 .
Строк обмежувального припису один місяць, до 28.02.2026 року.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про продовження обмежувального припису, віднести на рахунок держави.
Рішення суду про продовження обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч.4 ст. 350-6 ЦПК України).
Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Суддя  	Р. О. Борняк