П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2026 року 	 	справа 160/24497/25	

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:
головуючий суддя Суховаров А.В. 
судді Ясенова Т.І., Головко О.В., 
розглянувши у письмовому провадженні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2025 (суддя Юрков Е.О.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про призначення пенсії, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25.08.2025 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить: визнати протиправною відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника; зобов`язати призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50 відсотків пенсії за віком з дня, що настає за днем смерті годувальника 31.05.2025.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2025 позов задоволений частково: визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Львівській області №046350020287 від 30.07.2025 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 ; зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.07.2025 про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ у Львівській області просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника обумовлене не лише досягненням відповідного віку, а й наявністю відповідного страхового стажу. Зазначено, що законодавець чітко пов`язує виникнення права на призначення пенсії за віком з досягненням певного віку та наявністю певного страхового стажу, відтак пенсійний вік необхідно рахувати в розумінні статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж позивачки 22 роки 11 місяців 26 днів, що є недостатнім для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного: 
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 21.07.2025 звернулась через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від №046350020287 від 30.07.2025, прийнятим за принципом екстериторіальності, відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника у зв`язку з відсутністю такого права. Зазначено, що вік заявника-утриманця 62 роки 3 місяці. Страховий стаж утриманця становить 22 роки 11 місяців 26 днів (дає право на пенсію після досягнення віку 65 років). 
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Частиною 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено поняття непрацездатної особи. Так, непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Таким чином, з огляду на положення наведеної норми права, можливо дійти висновку про те, що непрацездатними членами сім`ї померлого визнаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю; чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони досягли віку 65 років; чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Позиція позивачки, з якою погодився суд першої інстанції, полягає в тому, що оскільки вона досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» – 60 років, то вона вважається непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника.
В той же час, якщо приймати до уваги таку позицію, то вказане взагалі нівелює визначену законом таку ознаку непрацездатних осіб як - чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони досягли віку 65 років, оскільки вже при досягненні 60 років, як вважає позивачка, чоловік (дружина), батько, мати будуть визнаватися непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника.
З приводу такої позиції слід звернути увагу на те, що стаття 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає умови призначення пенсії за віком.
Так, частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, не менше 32 років з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року.
Таким чином, визначену частиною 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ознаку непрацездатних осіб як - чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, у взаємозв`язку з положеннями статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», слід розуміти так, що досягнення пенсійного віку законодавець пов`язує з виникненням в особи права на призначення пенсії за віком, а не лише з досягненням особою загального пенсійного віку – 60 років.
Отже, оскільки на момент звернення із заявою про призначення пенсії позивачка досягла 60-річного віку, при якому необхідний страховий стаж становить 32 роки, а фактично страховий стаж позивачки становив менше 32 років, то ГУ ПФУ у Львівській області у спірному рішенні правомірно було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Таким чином судом першої інстанції допущені помилки у застосуванні норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 241-245, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.
Скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2025 та прийняти нову постанову.
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з 15.01.2026 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя А.В. Суховаров 

судді Т.І. Ясенова 

судді О.В. Головко