Справа № 940/2152/25
Провадження № 3/364/12/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2026 суддя Володарського районного суду Київської області Ткаченко О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від батальйону № 2 полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , 
за вчинення правопорушення, передбачених ст. ст. 130 ч. 4, 173, 185 КУпАП, -

встановив:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №486198 від 17 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 17.10.2025 о 16:00 год в с. Лобачів Білоцерківського району Київської області по вул. Будівельника, 12, керував автомобілем марки INFINITI G25, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, пропонування пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці чи в медичному закладі водій ОСОБА_1 почав пити слабоалкогольний напій Сідр APPS в об`ємі 1 літр, із 5,5% алкоголю. Водій від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння категорично відмовився, чим порушив п. п. 2.5, 2.10 є Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне прапопорушення передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 330275 від 17.10.2025 ОСОБА_1 17.10.2025 в с. Лобачів, Білоцерківського району Київської області по вул. Будівельників, 12, вчиняв злісну непокору законній вимозі працівників поліції, а саме висловлювався нецензурною лайкою в бік працівника поліції та не припиняв правопорушення. Після неодноразового попередження, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 330274 від 17.10.2025 ОСОБА_1 17.10.2025 в с. Лобачів, Білоцерківського району Київської області по вул. Будівельників, 12, перебуваючи в громадському місці вчиняв дрібне хуліганство, а саме виражався нецензурною лайкою в бік працівників поліції, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, чим вчинив правопорушення, передбачено ст. 173 КУпАП 

ОСОБА_1 на виклик суду не прибув, про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про що містяться докази в матеріалах справи. Причини неявки суду не відомі, заяви про відкладення розгляду до суду не надавав.
З огляду на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить його підпис у протоколі, а також про те, що справа буде розглянута в Володарському районному суді Київської області, про що свідчить відмітка у ньому про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться за сповіщенням суду, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу чи відповідних пояснень , не повідомив суд про причини неявки, тому вважаю, що така поведінка учасника процесу направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.
За таких обставин вважаю можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , за наявними у справі письмовими доказами.
Вивчивши матеріали справ про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відносно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП слід зазначити наступне.
Згідно із ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.
У той же час, відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП та положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, даний огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до ч. 5 та 6 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист правлюдини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» ( Ireland v.the United Kingdom ), п. 161, Series A заява № 25).
Відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП настає за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Тобто, при притягненні особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП необхідним є доведення факту вживання водієм транспортного засобу алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі після ДТП за її участі або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
З аналізу наведених вимог закону вбачається, що диспозиція ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачає два склади адміністративного правопорушення: 1) вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), 2) або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Таким чином, вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та одночасно є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення.
Для притягнення особи до відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП по такому складу адміністративного правопорушення має бути доведено факт здійснення дорожньо-транспортної пригоди, а також встановлено факт вживання особою алкоголю після вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Як на доказ вини ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП:
-надано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 486198 від 17.10.2025, копії протоколів Серії ВАД № 3307275, Серівї ВАД № 330274; 
-копія протоколу про адміністративне затримання серії АЗ № 111320;
-довідка від 19.10.2025 видана інспектором відділення адміністративної практики батальйону № 2 полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП НП України Н. Фурсенко, яка вказує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав посвідчення водія Серії НОМЕР_2 , категорії «А» від 27.07.2018, «В» «С» від 06.12.2016;
-письмова заява громадянина ОСОБА_2 від 17.10.2025, складена на ім`я начальника ВП № 3 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, якою він просить притягнути до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 ;
-письмовими поясненнями від 17.10.2025 надані громадянкою ОСОБА_3 ;
-письмовими поясненнями від 17.10.2025 надані громадянином ОСОБА_4 ; 
-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння;
-акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
-рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП НП України;
-відеозапис з нагрудної бодікамери.

Із вищевказаних матеріалів справи відсутні відомості, щодо того, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої після ДТП.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №486198 від 17 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 17.10.2025 о 16:00 год в с. Лобачів Білоцерківського району Київської області по вул. Будівельника, 12, керував автомобілем марки INFINITI G25, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, пропонування пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці чи в медичному закладі водій ОСОБА_1 почав пити слабоалкогольний напій Сідр APPS в об`ємі 1 літр, із 5,5% алкоголю. Водій від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння категорично відмовився.
Під час дослідження матеріалів справи та диска з відеозаписом з боді камери поліцейського та доданого відео яке здійснено з камери спостереження з подвір`я будинку де проживають громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можливо встановити, що громадянин ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння та вживав алкогольні напої коли вийшов із транспортного засобу. 
Разом з цим, під час дослідження вищевказаних матеріалів справи, зокрема відеозапису з бодікамери працівника поліції та Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 17.10.2025 року встановлено, що ОСОБА_1 від огляду відмовився, тобто такий огляд не проводився. Доказів, які б підтвердили факт зупинки працівниками поліції громадянина ОСОБА_1 який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння до матеріалів справи не приєднано. Також не приєднано доказів які б підтвердили вживання алкоголю вказаним громадянином після вчинення ДТП та факту самого ДТП матеріали справи не містять, у зв`язку з чим, не має можливості належним чином встановити, чи мав місце факт вчинення ним інкримінованого громадянину ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП..
Окрім цього, відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду неможливо вважати доказом винуватості останнього у вчиненні правопорушення за ч.4 ст.130 КУпАП.
З огляду на наведене, адміністративний протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП без підтвердження його іншими доказами не може безумовно свідчити про вчинення ним інкримінованого йому вказаного адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, враховуючи, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП викликають сумнів в своїй достовірності, а всі розбіжності тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відтак вважаю, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07 листопада 2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08 лютого 2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».
Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).
Статтею ст. 130 КУпАП передбачено накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами.
У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України мають тлумачитись на її користь, а згідно з п. 2ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП, слід закрити, в зв`язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Щодо притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень передбачених ст. ст. 173, ст. 185 КУпАП, які обєднані в одне провадження, приходжу до наступних висновків.
Так, згідно ст. 173 КУпАП, дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, - тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Відповідно до ст. 185 КУпАП, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку -, тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні зазначених адміністративних правопорушеннь підтверджується також наявними матеріалами справи, зокрема: обставинами, викладеними у протоколах про адміністративні правопорушення (які є одним із джерел доказів у силу частини першої статті 251 КУпАП; іншими письмовими доказами, які досліджені в судовому засіданні. 
У зв`язку з наведеним суд кваліфікує дії ОСОБА_1 :
- за ст. 185 КУпАП, як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського;
- за ст. 173 КУпАП, як дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Визначаючи вид адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, його майновий стан, відсутність обставини, що пом`якшують відповідальність та наявність обставин, що обтяжують відповідальність, а також враховуючи положення ч. 2 ст. 36 КУпАП де вказано, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, у справах які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, приходжу до переконання, що з метою виховання і запобігання вчинення нових правопорушень, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ст. 185 КУпАП, яке є тяжчим ніж визначене ст. 173 КУпАП. 

Разом з тим слід зазначити, що ч. 2 ст. 38 КУпАП вказує, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
Відповідно до матеріалів справи встановлено, що правопорушення вчинено 17.10.2024 року, а матеріали адміністративної справи розглядаються в суді 22.01.2026 року. Враховуючи вище викладене та відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу є обставиною, згідно якої провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Окрім вище зазначеного слід звернути увагу, що адміністративні протоколи серії ВАД № 330275 від 17.10.2025 та серії ВАД № 330274 від 17.10.2025, в яких вказано, що громадянин ОСОБА_1 17.10.2025 в с. Лобачів, Білоцерківського району Київської області по вул. Будівельників, 12, перебуваючи в громадському місці вчиняв дрібне хуліганство, а саме виражався нецензурною лайкою в бік працівників поліції, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, чим вчинив правопорушення, передбачено ст. 173 КУпАП та вчиняв злісну непокору законній вимозі працівників поліції, а саме висловлювався нецензурною лайкою в бік працівника поліції та не припиняв правопорушення. Після неодноразового попередження, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП.
Дані протоколи складені на підставі незаконих дій вчинених громадянином ОСОБА_1 відносно працівників поліції, окрім цього, до матеріалів справи приєднано письмову заяву громадянина ОСОБА_2 від 17.10.2025, яка складена на ім`я начальника ВП № 3 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, якою він просить притягнути до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , але результатів розгляду заявим відділенням поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області даної заяви до матеріалів справи не приєднано. 

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 36, 130 ч. 4, 173, 185, 245, 247 п. 1, 251, 266, 280, 283-285, 287 КУпАП, -

постановив:
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Визнати винним громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 185 КУпАП – закрити, в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 
Копію постанови направити направити до батальйону № 2 полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП НП України та громадянину ОСОБА_1 – для відому. 
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. В. Ткаченко 

Постанова набрала законної сили з "_____" __________20__ року.
Строк предявлення постанови до виконання три місяці.