ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/143/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/14348/25 	Пироженко В. Д. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Черкаси :

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Карпенко О.В., Сіренка Ю. В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2025 року про повернення заяви у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: не встановлена особа, про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 28 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису визнано неподаною та повернуто заявниці.
Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити матеріали справи до суду першої інстанції для відкриття провадження та розгляду по суті, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Зазначає, що суд першої інстанції порушив право заявниці на доступ до правосуддя. Повернення заяви лише через те, що заявниці не відоме місце проживання її переслідувача, порушує статтю 6 Конвенції про захист прав людини, статті 2 та 12 ЦПК України, практику ЄСПЛ щодо ефективного доступу до суду. Вважає, що суд повинен був сам витребувати місце реєстрації та проживання ОСОБА_2 , а також витребувати інформацію у мобільних операторів та інших установ. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Прийнявши таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.10.2025 заяву залишено без руху, надано заявнику строк достатній для усунення недоліків, та попереджено, що, в разі не виконання ухвали суду, заява вважатиметься неподаною та буде повернута.
27.10.2025 року до суду від заявниці ОСОБА_1 надійшло клопотання щодо виконання вимог ухвали суду від 20.10.2025 року, в якому зазначає, що в поданій нею заяві містяться всі необхідні докази систематичного її переслідування особою ОСОБА_3 , та їй об`єктивно неможливо самостійно отримати персональні дані відповідача. Тому вважає, що суд має витребувати необхідну інформацію з Державної міграційної служби України та органу реєстрації місця проживання (відомості про зареєстроване місце проживання, перебування ОСОБА_4 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , рік народження невідомий), та у мобільних операторів (відомості про абонентські номери зареєстровані на ім`я ОСОБА_4 ).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони повністю відповідають наявним у матеріалах доказам та ґрунтуються на вимогах закону.
Згідно з вимогами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частинами 1 та 2 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у ст. ст.175, 177 ЦПК України. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Відповідно до частини 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася із заявою до суду першої інстанції, відповідач: невстановлена особа, про видачу обмежувального припису. Просить видати обмежувальний припис строком на 6 місяців стосовно ОСОБА_2 , а також провести перевірку наявних фактів і надати оцінку діям вказаної особи в межах кримінального провадження.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 жовтня 2025 року заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків терміном 5 днів з моменту отримання копії ухвали.
Залишаючи заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути, зокрема, зазначено ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заінтересованої особи, його місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, у разі якщо заява подається особою, зазначеною у пунктах 3 і 4 частини першої статті 350-2 цього Кодексу, - процесуальне становище особи, яка подає заяву, із зазначенням її імені (прізвища, імені та по батькові), місця проживання чи перебування, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) дитини або недієздатної особи, в інтересах якої подається заява, місце її проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі; обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.
27 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подала клопотання про витребування доказів, вказавши що нею всі необхідні докази систематичного переслідування з боку особи на ім.’я ОСОБА_4 , що проживає у м. Олександрія, Кіровоградської області, надані. Оскільки вона самостійно не може отримати персональні дані сторони у справі просила суд витребувати з Державної міграційної служби України та органу реєстрації місця проживання відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_5 , який проживав (проживає) у м. Олександрія, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 невідомий.
Таким чином, заявницею фактично не було усунуто недоліки у встановлений судом першої інстанції строк та не виконано вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху щодо вимог п. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, а тому посилання суду щодо повернення заяви на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України є вірними. 
Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Відповідно до ч. 2 ст. 350-4 ЦПК України у разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.
Згідно з ч. 1 ст. 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.
Так, нормами процесуального права визначено, що кожна сторона самостійно визначає обсяг доказів, які вона надає суду у підтвердження своїх вимог та заперечень, а оцінка достатності наданих доказів судом здійснюється під час судового розгляду.
Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції щодо ненадання заявником доказів, що підтверджують викладені у заяві обставини, є підставою для повернення заяви, оскільки пункт 3 частини 1 статті 350-4 ЦПК України вказує на необхідність зазначення таких відомостей і обставин, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та за наявності докази, що їх підтверджують, чого не було зроблено у заяві про видачу обмежувального припису.
Ненадання відомостей про особу, яка, на думку ОСОБА_1 , є її кривдником, може бути безумовною підставою для повернення заяви заявнику, оскільки вона просить суд встановити певні обмеження стосовно ОСОБА_2 , проте хто ця особа, яке ОСОБА_1 має до нього відношення, його проживання, місце перебування, їх зв`язок, остання не конкретизує.
Колегія суддів наголошує, що ЦПК України встановлює обов`язок позивача (заявника) зазначити у заяві докази, що підтверджують вказані обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, та додати їх до позовної заяви, а на суд покладає обов`язок безпосередньо дослідити докази під час розгляду справи, однак не надає суду право на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі вирішувати питання щодо належності та допустимості цих доказів.
Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши зміст заяви та додані до неї докази, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про повернення заяви з наведених підстав є правильним.
Висновки суду першої інстанції про неусунення заявником встановлених недоліків відповідають обставинам справи, оскільки вимоги ухвали про залишення позову без руху від 20 жовтня 2025 року не були виконані заявницею у встановлений судом строк.
Посилання представника заявниці в апеляційній скарзі на те, що суд позбавив її права доступу до правосуддя, є необґрунтованим, оскільки ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. .
З урахуванням викладеного, оскільки заявниця не усунула недоліки заяви у встановлений судом строк, колегія суддів вважає ухвалу суду такою, що відмову дає вимогам цивільно-процесуального законодавства і підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 35, 367, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: