Справа № 369/4537/25
Провадження № 2-а/369/84/26

РІШЕННЯ
Іменем України

12.01.2026         м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Козак І. А. 
при секретарі Кавун Є.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,-
ВСТАНОВИВ:
У березні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з адміністративним позовом до поліцейського Управління патрульної поліції в місті Києві Веліченка А.Г. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Позовна заява обґрунтована тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4207474 від 06 березня 2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Позивач зазначає, що його було безпідставно зупинено працівниками патрульної поліції, які спочатку відмовилися повідомити причину зупинки витребовуючи в ОСОБА_1 документи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс обов`язкового страхування). Після наполягання позивача повідомити причину зупинки, згідно зі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський повідомив, що він проїхав через блокпост і це стало причиною зупинки, що не є законною підставою для зупинки. Згодом, поліцейський Веліченко А.Г. заявив, що ОСОБА_1 не зупинився на знак «Стоп-контроль». 
ОСОБА_1 категорично заперечив це твердження, вимагаючи доказів вчинення правопорушення. Єдиним наданим доказом було відео з особистого телефону поліцейського, на якому зображено автомобіль схожий на автомобіль ОСОБА_1 , що рухається по дорозі.особистого телефону Єдиним "доказом", який мені надали, було відео з поліцейського, на якому зображено автомобіль, схожий на мій, що рухається по дорозі. На відео не було видно ні знаку «Стоп-контроль», ні інших обставин, які б підтверджували вчинення порушення. 
У зв`язку із наведеним позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена з порушенням закону та підлягає скасуванню.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 березня 2025 року вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Козак І.А.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського Управління поліції в місті Києві Величка Андрія Григоровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, залишено без руху.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 вересня 2025 року замінено неналежного відповідача – поліцейського Веліченка Андрія Григоровича. На належного відповідача – Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції.
29.10.2025 представником відповідача було подано відзив на вказану адміністративну позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що 06 березня 2025 року інспектором Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту Патрульної поліції Веліченком А.Г. на громадянина ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4207474 від 06 березня 2025 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки 06 березня 2025 року о 10:24 год у м. Києві, Святошинського району, рухаючись по шосе Берестейське (Брест-Литовське), водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «FORD FIESTA», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 ПДР України «Стоп-контроль», чим порушив п.8.4 в) Правил дорожнього руху, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2021 року. Зазначає, що Позивач здійснював проїзд через блокпост по Берестейському шосе, у напрямку ст. метро «Житомирська». Даний блокпост встановлений відповідно до порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №1456 від 29.12.2021 року «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», перед яким є встановлені відповідні дорожні знаки, в тому і числі і дорожній знак 3.41 ПДР України «Контроль» відповідно до вимог ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху ЗНАКИ ДОРОЖНІ Загальні технічні умови Правила застосування». Вказує, що постанова ЕНА №4207474 від 06 березня 2025 року про адміністративне правопорушення, яка винесена відносно позивача, є законною і не підлягає скасуванню, оскільки він порушив Правила дорожнього руху, а тому в його діях наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, щодо задоволення позову заперечив.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4207474 від 06 березня 2025, винесеної інспектором Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту Патрульної поліції Веліченком А.Г. щодо ОСОБА_1 , 06 березня 2025 року о 10:24 год у м. Києві, Святошинського району, рухаючись по шосе Берестейське (Брест-Литовське), водій не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41, чим порушив п. п.8.4.в ПДР - порушення вимог заборонних знаків, ч.1. 122 КУпАП.
При цьому, суд зважає на те, що в п.7 зазначеної постанови «до Постанови додаються» будь - які докази, зокрема відеозаписи, не зазначені. Тож, постанова не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення.
Водночас, приписами частини третьої статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності ж в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства, статті 70 КАС України, він не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 15 листопада 2018 у справі № 524/5536/17.
Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Як встановлено п.8.4.в Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
Таким чином, зазначеними нормами передбачено обов`язок водіїв, зокрема, не допускати, порушення вимог дорожніх знаків.
Натомість, суду не було надано будь - яких належних та допустимих доказів того, що позивачем 06 березня 2025 року було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Крім того, суд враховує, що підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення. Склад правопорушення є єдиною та головною підставою для юридичної відповідальності.
При цьому, матеріали справи не містять у собі доказів наявності суб`єктивної та об`єктивної сторони зазначеного адміністративного правопорушення.
Суд також зауважує, що статтею 77 КАСУ встановлено процесуальний обов`язок відповідача, щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Згідно ч. 3 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Тобто, оскарження постанови про адміністративне правопорушення, яка була складена в порядку КУпАП відбувається з врахуванням особливостей КАС України.
Це узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у справі №524/5536/17 від 15.11.2018 року.
Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Матеріали справи, станом на момент розгляду справи, не містять будь - яких належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII встановлено основні повноваження поліції.
Як вбачається з п. 11ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Отже, згідно Конституції України та Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII, поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно - правовими актами, що регламентують діяльність поліції.
В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.
Згідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р. (Заява № 16437/04), зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.
Матеріали справи не містять будь - яких належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Отже, підсумовуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача до Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4207474 від 06 березня 2025 року, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Частиною 1 статтею 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на зазначене, сплачений позивачем судовий збір у сумі 607,00 грн підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 139, 227, 244, 246, 248, 250, 251, 286, 293 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №4207474 від 06 березня 2025 у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі - задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕНА №4207474 від 06 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06 березня 2025 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту Патрульної поліції Веліченком Андрієм Григоровичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП України у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок гривень).
Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст.247 КУпАП України за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції в дохід держави судовий збір у розмірі 607,00 грн.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Інформація про відповідача: Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції, адреса: 03048, м. Київ, вул. Святослава Хороброго.

Суддя         Ірина КОЗАК