П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/8270/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П. 
Суддя-доповідач: Шидловський В.Б. 
10 лютого 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Астін Оіл" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просив визнати протиправними дії уповноважених осіб ГУ ДПС у Хмельницькій області і скасувати рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області про відмову у наданні ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №6765/6/22-01-09-03-06 від 05.05.2025 та зобов`язати ГУ ДПС у Хмельницькій області видати ліцензію ТОВ "Астін Оіл" на право роздрібної торгівлі паливом за адресою місця торгівлі: Україна, 30200 Хмельницька область, Шепетівський район, селище Білогір`я, вул. Залізнична, будинок 13В.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року позов задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
21 жовтня 2025 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, товариство з обмеженою відповідальністю "Астін Оіл", код ЄДРПОУ - 45528727, внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України 19.08.2024 за юридичною адресою: Україна, 30200 Хмельницька область, Шепетівський район, селище Білогір`я, вул. Залізнична, будинок 13В.
Згідно з Статутом Товариства основними видами, діяльності є: 47.30 роздрібна торгівля пальним, та іншими видами діяльності.
23 квітня 2025 року позивач направив до ГУ ДПС у Хмельницькій області заяву про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №9293/АП, за адресою: 29000, м.Хмельницький, вул.Пилипчука, буд.17. Разом із заявою в якості додатків були долучені копії наступних документів: 1. Лист - пояснення директора ТОВ “Астін Оіл”; 2. Паспорта - формуляри колонок паливо-роздавальних Ш.10.000Ф; 3. Сертифіката експертизи рівнеміра магнітострекційного від 22.05.2020; 4. Висновків експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання під час виконання робіт підвищеної небезпеки ТОВ “Незалежна експертна організація “Стандарт”” від 19.12.2024 у двох екземплярах; 5. Технічних паспортів стальних резервуарів РГС-10 та РГЦ-4,9 у двох екземплярах; 6. Договору оренди частини земельної ділянки від 20.07.2024; 7. Акта приймання передачі земельної ділянки від 20.07.2024; 8. Договору оренди частини нежитлового приміщення від 20.07.2024; 9. Акта приймання передачі частини нежитлового приміщення від 20.07.2024; 10. Дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки від 12.05.2025; 11. Дозволу на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки від 12.05.2025.
За результатами розгляду наданих позивачем заяви від 23.04.2025 та документів, у межах встановлених законом строків ГУ ДПС у Хмельницькій області прийнято рішення №6765/6/22-01-09-03-06 від 05.05.2025 про відмову у наданні ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.
У вказаному рішенні зазначено, що в порушення п.1 ч.5 ст.43 Закону № 3817 ТОВ "Астін Оіл" не надано документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою на якій розташовано об`єкт роздрібної торгівлі пальним, чинних на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію. До заяви щодо видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на підтвердження права власності або права користування земельною ділянкою, ТОВ "Астін Оіл" було долучено договір оренди частини земельної ділянки №2 від 20.07.2024. Згідно з договором ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) передала ТОВ "Астін Оіл" у строкове платне користування частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6820355000:01:001:0239, яка розташована за адресою: вул.Залізнична, селище Білогір`я, Шепетівський район, Хмельницької області. Вказано, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (витяг додається) земельна ділянка з кадастровим номером 6820355000:01:001:0239 перебуває у власності ОСОБА_2 , проте відомості про реєстрацію іншого речового права (зокрема, оренди) – відсутні.
Не погоджуючись з таким рішення відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ "Астін Оіл" надано вичерпний перелік документів для отримання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним, однак даний перелік документів був не в повній мірі досліджений уповноваженими посадовими особами ГУ ДПС у Хмельницькій області, що стало підставою прийняття незаконного рішення, що суперечить нормам чинного законодавства України.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України як норми прямої дії визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з підпунктів 21.1.1, 21.1.2, 21.1.4, статті 21 Податкового кодексу України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функції; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Нормативно - правовим актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, регулюються Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 18 червня 2024 року № 3817-IX (далі - Закон №3817-ІХ).
Згідно із ч.1 ст.1 Закону № 3817-IX ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності (п. 40); роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшої реалізації або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико - хімічних характеристик з місць роздрібної торгівлі пальним через паливороздавальні колонки, газороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, а також реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб" населення та інших споживачів, а також заправлення з бункерувальника у водному просторі морських та річкових суден (п.77); надання ліцензії - надання суб`єкту господарювання права на провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про надання ліцензії на право провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності та внесення органом ліцензування відомостей про надану ліцензію до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, або Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, а в передбачених цим Законом випадках - також шляхом набуття такого права автоматично (п.52).
Питання ліцензування регламентовані розділом VII Закону.
Одним з видів ліцензії згідно із п.2 ст.41 Закону є ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним.
Відповідно до статті 29 Закону №3817-ІХ роздрібна торгівля пальним здійснюється суб`єктом господарювання за наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.
Згідно із п.4 ст.29 Закону №3817-ІХ визначено, що суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право оптової торгівлі пальним на кожне місце оптової торгівлі пальним, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або місцезнаходженням постійного представництва нерезидента.
Відповідно до статті 43 Закону №3817-ІХ визначено порядок отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, крім ліцензій, надання яких здійснюється в автоматичному режимі.
1. Ліцензія на право провадження відповідного виду господарської діяльності надається органом ліцензування шляхом прийняття рішення про надання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.
2. Для отримання ліцензії суб`єкт господарювання подає до органу ліцензування заяву про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності у паперовій або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.
Відповідно до п.5-2 ст.43 Закону №3817-ІХ визначений перелік документів, які додатково додаються до заяви про отримання ліцензії на право виробництва, оптової торгівлі, роздрібної торгівлі пальним, на право зберігання пального, а саме:
1) документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки (у разі відсутності кадастрового номера земельної ділянки у зазначених документах надається витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку), на якій розташовано об`єкт виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального (крім зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки), чинних на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію;
2) сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, щодо всіх об`єктів нерухомого майна, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності, - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку з 1 травня 2011 року;
3) дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки або декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці;
У п.п.2 п.5 Закону №3817-ІХ вказано про надання копій таких документів, як сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, щодо всіх об`єктів нерухомого майна, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності, - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку з 1 травня 2011 року; технічного паспорта та/або інвентаризаційної справи, та/або довідки про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна, що підтверджують функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, що видані бюро технічної інвентаризації або фізичною особою - підприємцем, або юридичною особою, у складі якої працюють один або більше виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, що пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України "Про архітектурну діяльність", - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до 30 квітня 2011 року включно, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності.
Відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у заяві про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, про внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному реєстрі ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності та документах, поданих разом із заявою несе заявник. (абз. 9 ч. 6 ст. 34 Закону № 3817-ІХ).
Аналізуючи доводи апеляційної скарги відповідача щодо правомірності винесення рішення про відмову у наданні ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, колегія суддів зважаю на наступне. 
Так, в порушення п.2 ч.5 ст.43 Закону № 3817 ТОВ «Астін Оіл» не надано копії сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, щодо всіх об`єктів нерухомого майна, розташованих у місці роздрібної торгівлі пальним, необхідних для здійснення такої діяльності, - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку з 1 травня 2011 року, або технічного паспорта та/або інвентаризаційної справи, та/або довідки про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна, що підтверджують функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, що видані бюро технічної інвентаризації або фізичною особою - підприємцем, або юридичною особою, у складі якої працюють один або більше виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, що пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України "Про архітектурну діяльність", - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до 30 квітня 2011 року включно, розташованих у місці роздрібної торгівлі пальним необхідних для здійснення такої діяльності.
У разі якщо документи, зазначені у пунктах 1 і 2 цієї частини, видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта нерухомого майна (абз.4 п.2 ч.5 ст.43 Закону № 3817).
Між тим, серед документів поданих разом із заявою про видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою місця торгівлі: АДРЕСА_1 був договір оренди частини нежитлового приміщення від 20.04.2024 №1.
Відповідно до договору оренди частини нежитлового приміщення від 20.04.2024 №1 укладеним між ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ТОВ "Астін Оіл" останньому передано у строкове платне користування частину приміщення площею 14,9 м2 за адресою: АДРЕСА_2 для використання його у господарській діяльності позивачем.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (витяг додається) за адресою АДРЕСА_2 наявна земельна ділянка, що належить ОСОБА_3 , на яку 27.02.2020 накладено арешт; та об`єкт нерухомого майна – нежитлове приміщення на яке також 27.02.2020 накладено арешт відповідно до судового рішення у справі №669/221/20.
Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2020 року у справі №669/221/20 постановлено: "накласти арешт на приміщення, що знаходиться по АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також заборонити відчужувати вказане приміщення. Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,02 га з кадастровими номером 6820355000:01:001:0180, реєстраційний номер нерухомого майна 83319168203, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, а також заборонити відчужувати вказану земельну ділянку.».
Те, що АДРЕСА_3 відповідає адресі АДРЕСА_2 підтверджується вказаним в ухвалі реєстраційним номером нерухомого майна 83319168203, яке й знаходиться за даною адресою.
Також в мотивувальній частині свого рішення суд зауважив: "деталізація представником позивачів шляхів відчуження, як то емфітевзису, застави, за довіреністю, міни, спадкування, оренди, обміну купівлі-продажу, тощо, є зайвою, оскільки арешт майна повністю охоплює названі шляхи відчуження будь-якого майна.».
Тобто, приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 після 27.02.2020 не могло бути здане в оренду через накладену судом заборону його відчуження.
Між тим, до заяви щодо видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на підтвердження права власності або права користування земельною ділянкою, ТОВ "Астін Оіл" було долучено договір оренди частини земельної ділянки №2 від 20.07.2024.
Згідно з договором ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) передала ТОВ "Астін Оіл" у строкове платне користування частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6820355000:01:001:0239, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-III (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно зі ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Частиною першою статті 19 Закону України від 06.10.1998 №161-ХІV "Про оренду землі" (далі – Закон №161) передбачено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.
Відповідно до ч.5 ст.6 Закону №161 право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Отже, право оренди земельної ділянки має бути зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Однак, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (витяг додається) земельна ділянка з кадастровим номером 6820355000:01:001:0239 перебуває у власності ОСОБА_2 , проте відомості про реєстрацію іншого речового права (зокрема, оренди) - відсутні.
Право оренди земельної ділянки, передбачене договором №2 від 20.07.2024, не зареєстроване відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За вказаних обставин у ТОВ "Астін Оіл" не виникло права оренди земельної ділянки згідно зі ст.125 ЗК України.
Крім того, суд першої інстанції не надав оцінки тій обставині, що згідно з договором оренди земельної ділянки № 2 від 20.07.2024 року об`єктом договору є земельна ділянка площею 0,050 га.
Разом з тим, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно площа земельної ділянки з кадастровим номером 6820355000:01:001:0239 становить 0,15 га.
Відповідно до ч.1-4 ст.791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Згідно із ч.9-10 ст.791 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Отже, земельна ділянка площею 0,050 га може бути об`єктом цивільних прав тільки після її реєстрації у Державному земельному кадастрі.
Також колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що предметом договору оренди частини земельної ділянки №2 від 20.07.2024 була земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства.
Відповідно до ч.4 ст.5 Закону України "Про особисте селянське господарство» від 15.05.2003 року №742-IV (далі – Закон №742) земельні ділянки особистого селянського господарства можуть використовуватися для ведення особистого селянського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Згідно із ч.1 ст.33 №742 земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.
Тобто, земельні ділянки для особистого селянського господарства мають конкретне цільове призначення – сільськогосподарське виробництво та не можуть використовуватись для розміщення АЗС.
Також, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 17.04.2025 у справі № 904/186/23 зазначив, що склад та цільове призначення земель України визначено главою 4 розділу ІІ ЗК України, згідно з вимогами якої землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, встановлення та зміна яких здійснюється у визначеному законом порядку, і недотримання цього порядку тягне відповідні наслідки.
При цьому, ст.71 ЗК України до земель автомобільного транспорту віднесено землі під спорудами та устаткуванням енергетичного, гаражного і паливороздавального господарства, автовокзалами, автостанціями, лінійними виробничими спорудами, службово-технічними будівлями, станціями технічного обслуговування, автозаправними станціями, автотранспортними, транспортно-експедиційними підприємствами, авторемонтними заводами, базами, вантажними дворами, майданчиками контейнерними та для перечеплення, службовими та культурно-побутовими будівлями й іншими об`єктами, що забезпечують роботу автомобільного транспорту.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що розміщення автозаправних станцій здійснюється на землях з цільовим призначення землі автомобільного транспорту.
Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 08.05.2018 у справі №521/4789/17, від 04.02.2020 у справі №915/47/17, від 07.09.2022 у справі №620/6024/20.
З огляду на це Верховний Суд у справі № 904/186/23 погодився з висновком суду першої інстанції у даній справі, що належна відповідачу-2 автозаправочна станція у законний спосіб не може бути розміщена на земельній ділянці з будь-яким іншим цільовим призначенням, ніж землі автомобільного транспорту, зокрема і з визначеним оспорюваним пунктом рішення міської ради для будівництва та обслуговування будівель торгівлі категорії "землі житлової та громадської забудови".
Крім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги посилання апелянта на те, що позивачем не надано, а судом першої інстанції не наведено жодних документів, які б підтверджували, що АЗС, розташована за адресою Хмельницька обл., Шепетівський район, селище Білогір`я, вул.Залізнична, буд.13-В., є модульною або контейнерного типу. 
Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованою позицію апелянта, що оскільки ТОВ "Астін Оіл" орендує частину об`єкта нерухомого майна, то ним не дотримано вимоги передбаченої п.п.1, 2 ч.5 ст.43 Закону № 3817 та не надано документів про підтвердження введення в експлуатацію всіх об`єктів нерухомого майна, розташованих у місці роздрібної торгівлі пальним, необхідних для здійснення такої діяльності, а також не надано документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою на якій розташовано об`єкт роздрібної торгівлі пальним, чинних на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію.
За вказаних обставин колегія суддів приходить до переконання, що приймаючи рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області про відмову у наданні ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №6765/6/22-01-09-03-06 від 05.05.2025 діяло з дотримання п.1 ч.2 ст.2 КАС України, тобто на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта знайшли своє підтвердження і рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області задовольнити повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.  

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст.325 КАС України. 

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.