Справа № 128/5000/25
Провадження № 22-ц/801/319/2026
Категорія: 76
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року	Справа № 128/5000/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,
суддів: Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.
розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу позивача  ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 15 грудня 2025 року про передачу за підсудністю, у справі за позовам ОСОБА_1 до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова про стягнення суми втрат за прострочення добровільного виконання рішення суду відповідно до ст. 625 ЦК України,

встановив:

В грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова про стягнення суми втрат за прострочення добровільного виконання рішення суду відповідно до ст. 625 ЦК України.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 15 грудня 2025 року цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова про стягнення суми втрат за прострочення добровільного виконання рішення суду відповідно до ст. 625 ЦК України – передано за підсудністю на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області, що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Грушевського, 17, Вінницької області.
16 грудня 2025 року, не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до Вінницького районного суду Вінницької області для продовження розгляду. 
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що помилковим є висновок районного суду про те, що справа підлягає передачі за підсудністю до Вінницького міського суду Вінницької області оскільки судом не враховано, що в силу ч. 1 статті 28 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції – частина 3 статті 360 ЦПК України.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 січня 2026 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Частиною 2 статті 369 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу суду щодо передачі справи на розгляд іншому суд – п. 9 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Постановляючи ухвалу про передачу цивільної справи на розгляд Вінницького міського суду Вінницької області суд першої інстанції зазначив, що позивач ОСОБА_1 не наводить жодних обґрунтувань, які стали підставою для звернення з даним позовом саме до Вінницького районного суду Вінницької області. 
Водночас згідно з ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Вирішуючи питання наявності підстав для визначення підсудності даної справи за місцем проживання позивача ОСОБА_1 , відповідно до положень частини першої статті 28 ЦПК України, слід зазначити таке. 
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова про стягнення суми втрат за прострочення добровільного виконання рішення суду відповідно до ст. 625 ЦК України.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на цивільно-правовий характер спірних правовідносин і відсутність підстав для застосування до них приписів трудового законодавства, з огляду на що відсутні підстави для визначення підсудності за місцем проживання позивача. 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Оскаржувана ухвала вказаним вимогам не відповідає, колегія суддів з висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке. 
Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду. Для визначення підсудності спору суду необхідно з`ясувати коло цивільних справ, які компетентний вирішувати по суті даний суд.
Територіальна підсудність (юрисдикція) - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.
За загальним правилом територіальної підсудності справ, яке міститься у частині другій статті 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.
Частиною 1 статті 28 ЦПК України визначено, що позови що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. 
Звертаючись до суду із зазначеним позовом позивач ОСОБА_1 скористався правом вибору підсудності, зазначивши в позові про те, що спір виник з трудових правовідносин, оскільки просить стягнути витрати за прострочення добровільного виконання рішення суду про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
За загальним правилом підсудності цивільних справ, позови пред`являються за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача фізичної особи або місцезнаходженням юридичної особи, згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено законом (ст. 27 ЦПК України).
Однак, процесуальним законом передбачені випадки альтернативної підсудності, тобто за вибором позивача.
За змістом позову, місцезнаходженням відповідача є: м. Вінниця, вул. Пирогова, 56,а відтак, пред`являючи позовну заяву, позивач правомірно скористався правом альтернативної підсудності.
Згідно із ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Таким чином, питання підсудності трудових спорів пов`язане законодавцем саме із зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання позивача/місцезнаходженням юридичної особи.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що зазначена позивачем адреса місця його знаходження, згідно з адміністративно-територіальним поділом, належить до території Вінницького району, то підсудність даної справи належить саме до Вінницького районного суду Вінницької області.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (право на повноважний суд), ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.
Відповідно до частини 6 статті 374 ЦПК України апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 1 статті 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився із нормами процесуального права, які підлягають застосуванню, у зв`язку із чим ухвала Вінницького районного суду Вінницької області від 15 грудня 2025 року підлягає скасуванню, а цивільна справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду. 

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, Суд, 

постановив :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 15 грудня 2025 року скасувати. 
Справу за позовом  ОСОБА_1 до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова про стягнення суми втрат за прострочення добровільного виконання рішення суду відповідно до ст. 625 ЦК України – направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Міхасішин 

Судді: Ю.Б. Войтко

В.В. Сопрун