Єдиний унікальний номер: 379/2202/25 
Провадження № 2/379/164/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

21 січня 2026 року м. Тараща
Таращанський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Разгуляєвої О.В.,
за участю секретаря судового засідання Мовчан М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща в залі суду № 4, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, свої позовні вимоги мотивує тим, що 07.08.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 75375432. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання перед відповідачем за договором виконало в повному обсязі та надало грошові кошти в позику в розмірі 2193,00грн., строк позики 19 днів зі сплатою процентів 1.99% в день. У свою чергу відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення грошових коштів та нарахованих процентів не виконав. У подальшому 21.12.2021 між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено договір факторингу № 2112, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №75375432. 31.03.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ "Фінпром Маркет" було укладено договір факторингу № 310323-ФМ, відповідно до умов якого, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 75375432. Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача по договору не сплачена.
На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 6949,76 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4500,00грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2025 справу передано для розгляду судді Разгуляєвій О.В.
Ухвалою суду від 04.12.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та одночасно задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів в АТ КБ «Приват Банк».
Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Направив до суду клопотання у якому просив суд слухати справу за його відсутності, на позові наполягає у повному обсязі, не заперечує проти заочного вирішення справи.
Відповідач в судові засідання 05.01.2026 та 21.01.2026 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Враховуючи позицію позивача, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України"Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (AlimentariaSandersS.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.
Згідно ч.8 ст.178ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Судом встановлено, що 07.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №75375432, який було підписано електронним підписом позичальника з використанням одноразового ідентифікатора 4Sis1s8AR1, за умовами якого відповідачу було надано позику у розмірі 2193,00 грн, строком кредитування 19 днів до 26.08.2021 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 1,99% в день. Знижена процентна ставка 0,01% в день. Процентна ставка за понадстрокове користування 2,70% в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 3,71%. Орієнтовна загальна вартість кредиту 2197,17 грн. 
Згідно з договором позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору позики відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (п. п. 5.1. п. 5 Договору позики) (а.с. 5).
З довідки про ідентифікацію ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» вбачається, що ОСОБА_1 з яким укладено договір № 75375432 від 07.08.2021 року ідентифіковано товариством за допомогою одноразового ідентифікатора 4Sis1s8AR1 (а.с.6).
Як зазначає позивач, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало взяті на себе зобов`язання за договором, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами договору позики, що підтверджується копією платіжної інструкції про зарахування 07.08.2021 на платіжний інструмент № НОМЕР_1 2193,00 грн (а. с. 7 зворот -8).
Крім того, факт зарахування коштів у розмірі 2193,00 грн. на рахунок відповідача ОСОБА_1 підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова Компанія «Фінекспрес» від 29.10.2025 (а.с.7)
Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідача за договором позики № 75375432 за період з 07.08.2021 по 19.11.2025 року становить 6949,76 грн, яка складається із: 2193,00 грн. сума заборгованості за тілом позики; 4756,76 грн. сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами (а.с. 9-11 зворот).
21 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і «Фінансова компанія управління активами» було укладено договір факторингу № 2112, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників (а.с.25 -29).
Відповідно до реєстру прав вимог № 4 від 21 грудня 2021 року до договору факторингу № 2112 від 21 грудня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 6949,84 грн (а.с. 31).
31.03.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ "Фінпром Маркет" було укладено договір факторингу № 310323-ФМ. Відповідно до умов договору фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (а.с.33-37).
Згідно із реєстру боржників до договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023, відповідач ОСОБА_1 є боржником за договором позики № 75375432 в загальному розмірі 6949,84грн (а.с39).
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.
У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.
У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
У відповідності до ст. 76 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За приписами ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України та ч. 6 ст. 81 ЦПК України докази мають відповідати ознакам достовірності, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, своєчасно первісним кредиторам грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не повернув, чим порушив ст. 526 ЦК України та умови договору, разом з тим, первісний кредитор своє право вимоги до відповідача за договором відступлення передав - позивачу, у якого відповідно виникло право стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за користування кредитними коштами. 
Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову.
Так, з листа АТ КБ «ПриватБанк » від 25.12.2025 вбачається, що ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 є клієнтом банку. На його ім`я було емітовано картку № НОМЕР_3 , рахунок до картки НОМЕР_4 (а.с. 82).
З виписки по особовим рахункам ОСОБА_1 вбачається, що на його платіжну картку № НОМЕР_3  07.08.2021 надійшли 2193,00 грн (а.с.83).
Судом встановлено, що всупереч умов кредитного договору та норм закону відповідачка допустила порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснювала платежів, передбачених договором для погашення її договірних зобов`язань.
Відтак, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за основною сумою боргу.
Позивач також просив стягнути з відповідача 4756,76 грн. відсотків, які нарахував за період з 07.08.2021 по 24.11.2021.
Проте, встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між фінансовою установою та відповідачем договору дана фінансова установа надала позичальнику суму позики, а остання зобов`язувалася повернути надану позику в повному обсязі у визначений договором строк а саме: 
- сторонами було погоджено строк дії позики (строк договору), відповідно до п. 2.2 договору - по 26 серпня 2021 року (19 днів).
Таким чином, позикодавець відповідно до ст.1048ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість за договором позики № 75375432 за період з 07.08.2021 по 19.11.2025 року становить 6949,76 грн, яка складається із: 2193,00 грн. сума заборгованості за тілом позики; 4756,76 грн. сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами (а.с. 9-11 зворот).
Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України».
Позивач, нараховуючи заборгованість після 26.08.2021 року, а саме з 27.08.2021 року по 24.11.2021 року, стверджував, що згідно з п. 5.2 договору позики, строк користування позикою (пролонгація) був продовжено.
Так, відповідно до п. 5.2 договору позики від 07.08.2021 року підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.
З таким твердженням суд не може погодитися, оскільки долучені до позовної заяви Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с.14-24), на які посилається ТОВ «Фінпром Маркет» не містять підпису позичальника ОСОБА_1 , тому їх не можна розцінювати як частину договору позики, укладеного 07.08. 2021 року шляхом підписання електронним підписом.
Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді можливість пролонгації і відповідно нарахування відсотків протягом довшого строку, ніж 19 днів з дня укладення договору позики і до 24.11. 2021 року включно.
Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, первісний кредитор ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту за договором позики № 75375432 з 07.08.2021 року по 26.08.2021 року, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України.
З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки за договором позики №75375432 від 07.08.2021 в розмірі 829,16 грн нараховані за період з 07.08. 2021 року по 26.08.2021 року.
Отже, нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, у даному випадку після 26.08.2021 року, є безпідставним.
Таким чином, відповідно до вищенаведених законодавчих приписів, правового висновку Великої Палати Верховного Суду, умов кредитного договору, відсутності погашення кредитної заборгованості її позичальником, суд встановив підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики № 75375432 від 07.08.2021 року в загальній сумі 3022,16 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 2193,00 грн, заборгованість по процентам 829,16 грн.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про вчинення позичальником ОСОБА_1 дій щодо продовження договору, отже, договір позики від 07.08.2021 року не був пролонгований та закінчив свою дію 26.08.2021 року.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_1 процентів за договором позики у розмірі 3927,60 грн, нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.
З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1053,40 грн ( 3022,16 грн * 2422,40 грн / 6949,76 грн).
Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
До матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги № 25-08/25/ ФП від 25.08.2025 укладений між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О.; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ ФП від 25.08.2025; витяг з акту № 2-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ ФП від 25.08.2025; ордер серії АХ № 1287257; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099; платіжної інструкції від 15.10.2025.
Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 1956,87 грн (3022,16*4500/6949,76).
Керуючись Законом України «Про електрону комерцію» статтями 11, 207, 203, 215, 512-519, 525-526, 530, 536, 549, 551, 610, 626, 629, 638, 639, 1046-1056 ЦК України, статтями 7, 10, 79-81, 141, 265-268, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» суму заборгованості за договором позики № 75375432 від 07.08.2021 у розмірі 3022,16 грн, яка складається із: 
- 2193,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 829,16 грн. сума заборгованості за відсотками.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1053,40 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1956,87 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. 
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет", ЄДРПОУ 43311346, адреса місцезнаходження: Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33.
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено та підписано 21.01.2026.

Головуючий: Разгуляєва О.В.