Справа № 455/1619/25
Провадження № 1-кп/455/80/2026

ВИРОК
Іменем України

04 лютого 2026 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 , 
секретар судового засідання ОСОБА_2 , 
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Старий Самбір кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025141320000383 від 31.07.2025 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Плоске Старосамбірського району Львівської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із повною загальною середньою освітою, пенсіонера, одруженого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 30 липня 2025 року, приблизно о 16:00 год., знаходячись в лісовому масиві с.Плоске Самбірського району Львівської області, а саме в кварталі №4 виділ №65 Старосамбірсько-Дністрянського лісництва Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс» Обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс», на території якого розташований Національний природний парк «Королівські Бескиди», що відноситься до природно-заповідного фонду, маючи умисел на незаконну порубку лісу, порушуючи встановлений порядок проведення рубки деревини, незаконно, без відповідного на це дозволу, з використанням бензопили марки "Saber", вчинив самовільну рубку 1 дерева породи «Ялиця»(сухостій), загальною кубомасою 0,65 куб.м, заподіявши істотну шкоду державі в особі Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області, на суму 68387,20 гривень. 
В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, маючи умисел на незаконне перевезення незаконно заготовленої ним деревини, 30 липня 2025 року, приблизно о 19:00 год., знаходячись в лісовому масиві с.Плоске Самбірського району Львівської області, а саме в кварталі №4 виділ №65 Старосамбірсько-Дністрянського лісництва Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс» Обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс», на території якого розташований Національний природний парк «Королівські Бескиди», що відноситься до природно-заповідного фонду, з використанням трактора марки «ХТ 454 Булат», який належить ОСОБА_5 , перевіз територією природно-заповідного фонду дві колоди деревини породи «Ялиця» (сухостій), розпилявши попередньо на дві колоди довжиною 5 м та 6 м, загальною кубомасою 0,65 м.куб., та яка була ним заготовленою внаслідок вчинення незаконної порубки, де по дорозі, на галявині поблизу лісового масиву, був виявлений працівниками поліції.
Такими своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.246 КК України, тобто незаконну порубку дерев та перевезення незаконно зрубаних дерев, вчинені на території природно – заповідного фонду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій за ч.3 ст.246 КК України, всі докази, зібрані на досудовому слідстві, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним. 
Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що 30.07.2025, недалеко від його земельної ділянки, він побачив сухе дерево. Тоді попросив у свого сусіда ОСОБА_5 трактор, пояснивши йому, що хоче привезти сіно. Трактором поїхав до лісу і своєю бензопилою зрубав дерево. Дорогою назад його затримала поліція. Зазначає, що хотів заготовити дрова та зремонтувати підлогу в пивниці, зробив все сам. Щиро розкаюється у вчиненому, розуміє неправомірність свого вчинку, повністю відшкодував завдану шкоду, обіцяє, що більше таких вчинків вчиняти не буде. 
Представник потерпілого Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі їх представника.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд за згодою учасників судового розгляду обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та щодо речових доказів, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.
Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.
За таких обставин, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення доведеною поза розумним сумнівом та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч.3 ст.246 КК України як незаконна порубка дерев та перевезення незаконно зрубаних дерев, вчинені на території природно – заповідного фонду.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.66 КК України судом визнається щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується загальними засадами, які визначені у ст.65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. 
При цьому, суд також виходить із положень ст.50 КК України відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами , покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо. 
Так, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховується, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, наведеної у ст.12 КК України, є нетяжким злочином.
Також судом враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 зокрема те, що він раніше не судимий, пенсіонер, позитивно характеризується по місцю проживання, під динамічним спостереженням у лікаря – психіатра та лікаря – нарколога не перебуває.
Також, що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , то суд враховує те, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні була адекватною, свої показання він надавав послідовно та змістовно, а тому на стійке переконання суду обвинувачений є осудною особою.
Суд також приймає до відома досудову доповідь складену Самбірським районним сектором №1 філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якої існує середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб та орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства.
Крім того, суд враховує обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку), та відсутність обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання.
Таким чином, беручи до уваги наведені обставини в сукупності, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч.3 ст.246 КК України.
Разом із цим, враховуючи особу винного ОСОБА_4 , який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, беручи до уваги досудову доповідь органу пробації про обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_4 без його ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на строк, який буде достатній для того, щоб він довів своє виправлення, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України.
На думку суду, застосування в даному випадку до обвинуваченого ст.75, 76 КК України в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на обвинуваченого більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання.
Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.69 КК України суд не вбачає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. 
Матеріальна шкода на суму 68387,20 гривень відшкодована обвинуваченим добровільно, що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» від 07.08.2025 про сплату ОСОБА_4 суми у розмірі 68387,20 гривень.
Накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 01.08.2025 арешт на майно відповідно до ст.174 КПК України слід скасувати.
Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України. 
Так, пунктом 1 ч. 9 ст. 100 КПК України передбачено, що гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертається власнику (законному володільцю).
Пунктом 5 ч. 9 ст. 100 КПК України встановлено, що гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. 
Враховуючи вищенаведені положення, суд вважає необхідним речові докази, а саме: незаконно зрубану лісопродукцію, яка є предметом кримінального правопорушення, - конфіскувати; бензопилу та металевий ланцюг, які є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, - конфіскувати. 
Щодо мінітрактора марки «ХТ Булат» без номеру, власником якого є ОСОБА_5 , то такий речовий доказ слід повернути власнику, що також відповідає позиції прокурора, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про причетність власника до скоєння даного злочину, а також із матеріалів кримінального провадження не встановлено, що такий знав і міг знати про незаконне використання даного транспортного засобу. Наведене також підтверджується наданими в судовому засіданні показами обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що даний трактор він позичив для власних побутових потреб у свого сусіда ОСОБА_5 .
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Керуючись ст.100, 174, 349, 368-371, 373-376 КПК України суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. 
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 01.08.2025 на лісопродукцію у вигляді 2 колод породи «Ялиця», міні трактор марки «ХТ Булат», бензопилу з написом на шині «Saber» та металевий ланцюг, - скасувати.
Речові докази, а саме: 
- лісопродукцію у вигляді 2 колод деревини породи «Ялиця» довжиною 6 м та 5 м, діаметром 50 см та 35 см загальною кубомасою 1,98 м.куб, на яких відсутні будь-які маркувальні позначення, передану на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , - конфіскувати;
- бензопилу з написом на шині «Saber», металевий ланцюг, які здані в камеру зберігання речових доказів відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, що знаходиться в м.Старий Самбір по вул.Л.Галицького, 41, Самбірського району Львівської області, згідно квитанції №1479 – конфіскувати;
- мінітрактор марки «ХТ Булат» без номеру, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю с.Плоске Самбірського району Львівської області, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , - повернути власнику (законному володільцю) ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Старосамбірський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При цьому, вирок відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1