ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 р. 	Справа № 520/27462/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/27462/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.09.2025 № 203750007637 «Про відмову в призначенні пенсії»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період з 01.06.1987 по 01.12.2003 за професією тракторист, як тракторист-машиніст;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27 серпня 2025 року.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.09.2025 № 203750007637 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.08.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду в даній справі.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області суму сплаченого судового збору в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог. Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.
Судовим розглядом встановлено, що позивач 27.08.2025 звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що не заперечується сторонами.
Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області № 203750007637 від 03.09.2025, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. (а.с. 20)
У вказаному рішенні зазначено, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: чоловікам, які працюють трактористами – машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. Вік Позивача на день звернення — 55 років, страховий стаж становить 33 роки 06 місяців 09 днів (при необхідних не менше 30 років), пільговий стаж позивача - 04 роки 03 місяці 24 дні.
За результатом розгляду документів доданих до заяви, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 16.04.2013 по 27.11.2013, оскільки відсутня інформація про нараховану заробітну плату та сплату страхових внесків в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Довідки від 19.05.2025 № 01-36/95 та від 05.06.2025 № 01-36/106 не взято до уваги, оскільки не відповідають Додатку 5. Можливо зарахувати періоди роботи до пільгового стажу після підтвердження Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. Довідку про заробітну плату № 01-36/95 від 19.05.2025 можливо взяти до уваги за результатом перевірки обґрунтованості її видачі та достовірності поданих в ній даних. Згідно рішення про результати розгляду заява про підтвердження стажу роботи від 05.08.2025 № 63/7-25 Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області відмовлено ОСОБА_1 у підтвердженні стажу роботи у період з 01.06.1987 по 01.12.2003 за професією тракторист, як тракторист-машиніст.
Не погодившись з вказаним рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.09.2025 № 203750007637 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.08.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду в даній справі.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV (в подальшому - Закон №1058-IV).
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено, що право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Судовим розглядом встановлено, що позивач звернувся до пенсійного органу 27.08.2025 саме з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах як особі, що працювала трактористом-машиністом.
З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 203750007637 від 03.09.2025, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. (а.с. 20)
Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив, що до його загального та пільгового стажу роботи протиправно не зараховано період роботи з 01.06.1987 по 01.12.2003 за професією тракторист, як тракторист-машиніст.
Відповідно до статті 62 Закону України від 05.11.91 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Згідно з п.3 ч.2 статті 114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснений в листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7.
До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві.
Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо.
Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва.
Єдина назва професії тракторист-машиніст, запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист.
До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.
Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.
Відповідно до «Загальносоюзного класифікатора професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів 186016», затвердженого постановою Державного комітету СРСР по стандартах від 27 серпня 1986 року №016, введеного в дію з 01 січня 1987 року та класифікатора професій ДК 003:2010 на зміну ДК 003:2005, затвердженого та введеного в дію наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року №327, професії «механізатор», «підвозчик», «будівельна бригада» відсутні, а міститься професійна назва роботи тракторист - машиніст сільськогосподарського виробництва.
Колегія суддів зазначає, що з аналізу наведених вище норм вбачається, що умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV є виконання особою робіт на посаді тракториста-машиніста; безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства; досягнення відповідного віку; наявність кількості відповідного стажу.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. Додатково стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) в довідці наводяться відомості про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.
Судовим розглядом встановлено, що з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , наявної в матеріалах справи, вбачаються наступні записи про спірний період роботи позивача:
- 01.06.1987 - прийнятий у члени колгоспу ім. Крупської;
- 19.12.1992 - колгосп ім. Крупської реорганізовано в ПСП "Промінь";
- 13.04.2000 - звільнений з членів колгоспу за власним бажанням;
- 14.04.2000 - прийнятий трактористом;
- 01.12.2003 - звільнений.
З наявної в матеріалах справи Форми РС-право вбачається, що спірний період зараховано до страхового стажу позивача частково, а саме: періоди з 15.07.1987 по 15.08.1987, з 15.10.1987 по 15.12.1987, з 01.02.1988 по 31.05.1988, з 01.07.1991 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 18.12.1992 зараховано як роботу в колгоспі з 1966 р., період з 18.06.1988 по 06.05.1991 зараховано як період строкової військової служби, а також зарахованого періоди з 19.12.1992 по 13.04.2000 та з 14.04.2000 по 01.12.2003.
Верховний Суд у постанові від 08.09.2022 у справі №200/8337/2-а та у постанові від 18.05.2021 у справі №229/2330/17 зазначив, що відсутність у трудовій книжці відомостей про зайнятість повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами унеможливлює підтвердження пільгового стажу роботи тільки даними трудової книжки, що обумовлює підтвердження пільгового характеру роботи уточнюючою довідкою.
Судом встановлено, що трудова книжка позивача містить запис про роботу позивача трактористом лише за період з 14.04.2000 по 01.12.2003. Відомостей щодо роботи позивача трактористом в іншу частину спірного періоду трудова книжка не містить.
Проте, із наявної в матеріалах справи Форми РС-право вбачається, що в спірний період позивач, окрім іншого, проходив строкову військову службу з 18.06.1988 по 06.05.1991, що спростовує доводи позивача про роботу на посаді тракториста в цю частину спірного періоду.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач звертався до пенсійного органу з заявою про підтвердження стажу роботи за період з 01.06.1987 по 01.12.2003 за професією тракторист, як тракторис-машиніст та згідно рішення про результати розгляду заява про підтвердження стажу роботи від 05.08.2025 №63/7-25 Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області відмовлено ОСОБА_1 у підтвердженні стажу роботи у період з 01.06.1987 по 01.12.2003 за професією тракторист, як тракторис-машиніст.
При цьому, як вбачається з наданих відповідачем до матеріалів справи документів, позивачем при зверненні до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії надавалися довідки щодо виконання ним робіт на посаді тракториста в частину спірного періоду.
Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи міститься, зокрема, довідка Комунальної установи "Краснокутський трудовий архів" від 19.05.2025 № 01-36/95, з якої вбачається, що в частину спірного періоду позивач був учнем-трактористом, що, відповідно, не свідчить про факт роботи позивача на посаді тракториста (тракториста-машиніста).
Разом з тим, зазначена довідка також містить відомості щодо роботи позивача в частину спірного періоду саме на посаді тракториста та щодо виконання або невиконання ним встановленого мінімуму вихододнів за зазначені в ній роки.
Проте, в оскаржуваному рішенні відповідачем не надано жодної оцінки такій довідці, не зазначено обставин щодо врахування чи неврахування такої довідки при вирішенні питання щодо призначення пенсії позивачу.
Колегія суддів зауважує, що відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити спірний пільговий стаж позивача. У даному випадку відповідач не був позбавлений можливості отримати відповідні відомості про пільговий стаж роботи позивача шляхом витребування відповідних документів, подання запитів тощо та за встановленими відомостями вирішити питання щодо зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи на посаді тракториста. 
Як вбачається з матеріалів справи, у рішенні ГУ ПФУ в Харківській області від 03.09.2025 № 203750007637, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, відповідачем не зазначено конкретні підстави для неврахування періоду роботи з 01.06.1987 по 01.12.2003 та неврахування наданих позивачем довідок щодо його роботи на посаді тракториста в частину такого періоду, не вказано документів, які має надати позивач для підтвердження спірного періоду роботи, зважаючи на те, що трудова книжка позивача містить відомості про роботу позивача на посаді тракториста в період з 14.04.2000 по 01.12.2003, однак такий період також не зарахований позивачу до пільгового стажу за посадою тракториста.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не належним чином розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не вчинено всіх необхідних дій задля перевірки спірного періоду роботи позивача та встановлення можливості чи неможливості зарахувати такий період до пільгового стажу позивача, що свідчить про необґрунтованість та передчасність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.09.2025 № 203750007637 та про необхідність його скасування, а тому з метою належного захисту прав позивача в спірних правовідносинах необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 27.08.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги апеляційної скарги відповідача не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 по справі № 520/27462/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    Л.В. Любчич