Справа № 545/4834/25 
Провадження № 2/545/50/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" січня 2026 р.  м. Полтава 

Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Зуб Т.О.,
за участі секретаря судового засідання Пінчук З.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Гелексі» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики,-

УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Гелексі» (далі ТОВ «ФК «Гелексі») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначено, що між ТОВ «ФК «Гелексі» та відповідачкою ОСОБА_2 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики № 74103 від 06.05.2019 року в електронній формі. На підставі зазначеного договору позичальнику надано грошові кошти в якості позики у сумі 5000 грн. на умовах строковості, поворотності та оплатності. Відповідно до умов договору позики стандартна процентна ставка становить 0,01 % в день, розмір комісії складає 1,9%, підвищена процентна ставка у випадку прострочення терміну платежу становить 3,0%.
У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість: за договором позики №74103 від 06.05.2019 року в сумі 25249,50 грн., судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Ухвалою Полтавського району суду Полтавської області від 12.11.2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяву. 
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача ТОВ «ФК «Гелексі» у позовній заяві зазначив про розгляд справи проводити у його відсутність, прозовні вимог підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_1 надала заяву, у якій просила розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги визнає частково, не погоджується з сумою нарахованих відсотків поза межами дії кредитного договору.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_2 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики № 74103 від 06.05.2019 року в електронній формі. 
Відповідно до п. 1.1.1-1.3 договору сторони домовились, що сума позики- 5000,00 гривень; плата за користування позикою встановлюється у вигляді фіксованих процентів та складає 0,01%, в день від поточного залишку позики. Строк повернення позики 04.06.2019 року. Орієнтовна реальна річна процентна ставка позики для споживача на дату укладання договору становить: 551,15%. Заборгованість за договором позики всього 7189,50 грн. Позика надається позичальнику в сумі, що зазначена в п.1.1.1,1.2 договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок/банківську картку вказану позичальником під час надання особистих даних позичальника в особистому кабінеті). Якщо позичальник повертає позику в той самий день, що і день отримання позики позичальник сплачує на користь позикодавця компенсацію в розмірі 100,00 грн. Нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Плата за користування позикою за цим договором встановлюється у вигляді процентів та складає 0,01% в день від поточного залишку позики (п. 1.1.2.1 договору). Згідно п. 2.1 договору, строк дії договору до повного виконання позичальником зобов`язань за Договором. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 17863281 (а.с. 6-10).
Також відповідачем підписано паспорт позики, який містить загальні умови щодо позики (а.с. 11-13).
Позивач свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, перерахувавши на картковий рахунок відповідачки ОСОБА_2 5000,00 грн., номер транзакції НОМЕР_1 , номер операції 144823485, дата проведення платежу 06.05.2019, картка ПриватБанк, номер НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова Компанія «Елаєнс» № 74103 від 01.09.2025 року.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
У частині 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» вказано, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Як зазначає сторона позивача, за період з 06.05.2019 року по 01.08.2025 року за ОСОБА_1 виникла заборгованість в сумі 25249,50 грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованість за позикою та 20249,50 грн. заборгованість по процентам за користування позикою (а.с. 14-17).
Згідно кредитного договору № 74103 від 06.05.2019 року, строк повернення позики 04.06.2019 року.
Суд наголошує, що в порядку, передбаченому частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України, позивачем не надано доказів, а матеріали справи таких не містять щодо продовження строку виконання зобов`язань за означеним договором, пролонгації строку договору.
Отже, з огляду на строк дії договору, який сплинув 04.06.2019 року, суд доходить висновку, що позивачем нараховано та пред`явлено відповідачеві проценти за користування кредитом поза межами строку дії кредитного договору. Але вимога в цій частині є безпідставною, позаяк після сплину строку кредитування право кредитодавця нараховувати проценти припиняється.
Зазначаючи про безпідставність вимоги позивача про сплату процентів після спливу строку кредитного договору суд також застосовує правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з якою після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зважаючи на це, підлягають задоволенню вимоги щодо сплати процентів за користування кредитом у межах строку кредитування, передбаченого у кредитному договорі, виходячи із добової процентної ставки, 0,01% (а.с. 6).
З огляду на викладене суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, зокрема, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 7175,00 грн., з яких: 5000,00 грн.- заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 14,50 грн.- заборгованість за відсотками, 2175,00 грн.- комісія.
Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 8ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Так, для підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано: акт № 74103 наданих послуг правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 09.07.2025 від 01.09.2025 року на суму 5000,00 грн., що включає правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) - 1 год. - вартість - 1000,00 грн., складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості 3 год. - 3000,00 грн., формування додатків до позовної заяви (письмові докази) -1 год. 1000,00 грн., договір про надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Гелексі» від 09.07.2025 адвокатом Рудзей Ю.В. (а.с. 18, 22).
Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Також у постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.
Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.
Виходячи з розумності розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу, слід звернути увагу на те, що справа є малозначною, вже існує напрацьована практика з такої категорії справ, тому для професійного адвоката така справа не становить надмірної складності та не потребує розробок стратегій.
Суд, враховуючи відсоток задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Гелексі» необхідно стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 1424,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки вимоги позивача задоволено у частково, то з ОСОБА_3 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 690,00 грн. пропорційно задоволеним вимогам.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 263-265, 268,273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Гелексі» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Гелексі» заборгованість за договором позики в розмірі 7189 грн. (сім тисяч сто вісімдесят дев`ять) грн. 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Гелексі» судовий збір у розмірі 690 (шістсот дев`яносто) грн. 00 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 1424 (одна тисяча чотириста двадцять чотири) грн. 00 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:	  	Т. О.  Зуб