Справа № 450/3910/25                         Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В. Є. 
Провадження № 33/811/1791/25                  Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, апеляційну скаргу ,захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Скрипнюка Віталія Радіоновича на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2025 року,
з участю правопорушника – ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000,00 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
       Стягнуто з  ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.
       Згідно постанови судді, 18 серпня 2025 року о 16 год. 40 хв. на 10 км + 200 м автодороги М11 «Львів-Шегині» в с. Зимна Вода, Львівського р-ну, Львівської обл., водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Мерседес» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
       В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1   – адвокат Скрипнюк В.Р. покликається на те, що оскаржувана постанова є   незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що місцевий суд не дав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, мотивував своє рішення опираючись на неналежні докази, підійшов формально до дослідження усіх доказів по справі, при цьому, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи. Вважає, що працівниками поліції порушено процедуру направлення особи для проведення огляду.  Звертає увагу на те, що суддя районного суду, в порушення вимог закону, розглянув справу у відсутності  ОСОБА_1  та не надано для ознайомлення матеріали справи; відеозапис події не відповідає вимогам Інструкції із застосування відеозйомки; у протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначено посилання на пристрій, яким проведено відеозйомку та не зазначено час виявлення ознак сп`яніння, час озвучення пропозиції пройти огляд в медичному закладі та не вказано докази, якими підтверджується правопорушення; відеозапис події не містить відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, не зафіксовано ознак сп`яніння; направлення складено з чисельними порушеннями.
       Просить скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
        Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1  про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
       Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, на підставі досліджених доказів, прийшов до обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.
       Висновок судді зроблений внаслідок всебічного, повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи та підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 427168 від 18 серпня 2025 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; відеозаписом події; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 серпня 2025 року; рапортами працівників поліції від 18 серпня 2025 року, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.
       Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі містять фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
       Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 427168 від 18 серпня 2025 року, складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та особи-порушника. 
               Як зазначено в протоколі, права та обов`язки, згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, ОСОБА_1 були роз`яснені, про що свідчить підпис останнього у такому. 
Доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи конкретизованих даних про технічний засіб, яким було здійснено відеозапис порушення, то апеляційний суд не вбачає в даному випадку процесуального порушення, яке може вплинути на обставини події, оскільки норми КУпАП передбачають, що відеозапис проводиться із використанням спеціальних технічних засобів, без вказівки на те, що такі засоби повинні бути зазначені в протоколі.
               Апеляційний суд не приймає до уваги твердження адвоката Скрипнюка В.Р. про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України встановлений п. 2.5 ПДР України обов`язок водія пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є безумовним та беззастережним, тобто водій, виконуючи згадані вимоги ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд на першу вимогу поліцейського.
       Разом з тим, як вбачається із відеозапису події правопорушник ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції працівників поліції поїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ухилявся від таких посилаючись на різні причини та не вчиняв жодних дій, спрямованих на проведення огляду. 
Відтак, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим твердження в апеляційній скарзі в цій частині є необґрунтованими.
       Щодо покликань апелянта в частині незаконності оскаржуваної постанови у зв`язку із розглядом справи у відсутності правопорушника ОСОБА_1 , то, на переконання апеляційного суду, такі доводи не можуть визнаватися підставою для скасування постанови, а порушені його права, поновлені шляхом подачі апеляційної скарги та забезпечення участі в апеляційному розгляді.
               Поряд з цим, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
               Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).
               Таким чином, покликання апелянта про те, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
       При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини, обставинам, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Скрипнюка В.О. – залишити без задоволення, а постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000,00 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - без зміни.
        Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.        

Суддя                  Галапац І.І.