ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 674/2020/25
Провадження № 22-ц/820/328/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
 
секретар: Плінська І.П.,
 
за участю представників сторін,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на ухвалу Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2025 року (суддя Барателі Д.Т.) за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача та стягнення коштів. 
 
в с т а н о в и в:
 
У листопаді 2025 року позивачка звернулася в суд із позовом до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача та стягнення коштів.
27 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову у даній справі шляхом заборони АТ "Державний ощадний банк України" нараховувати відсотки за кредитні кошти по кредитному рахунку № НОМЕР_1 та самостійно стягувати з зарплатного рахунку № НОМЕР_2 чи будь-яких інших рахунків позивачки грошові кошти в рахунок погашення заборгованості по вищевказаному кредитному рахунку, що виникла внаслідок незаконного списання без її згоди кредитних коштів 03.12.2023 до закінчення розгляду справи по суті. 
В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що 03.12.2023 АТ "Ощадбанк" без згоди ОСОБА_1 із належного їй зарплатного рахунку № НОМЕР_2 було списано зарплатні кошти в сумі 25285,00 грн., а також із кредитного рахунку № НОМЕР_1 - кредитні кошти в сумі 59000,00 грн., про що 04.12.2023 остання повідомила відповідача, звернувшись із письмовою заявою. Крім того, 05.12.2023 подала заяву до Хмельницького РУП ГУНП, за якою відкрито кримінальне провадження № 120223243000004169 за ч. 4 ст. 190 КК України.
Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20.05.2024 відкрито провадження у справі № 686/7887/24 про стягнення коштів у порядку захисту прав споживачів, в межах якої ухвалою від 21.05.2024 про забезпечення позову суд заборонив АТ "Ощадбанк" нараховувати проценти за кредитом та самостійно списувати кошти з карток позивачки за № 5167-4901-4006-7100 та № 5167-8030-7582-6169. Однак не зважаючи на ухвалу суду, відповідач продовжує нараховувати проценти та списувати кошти з рахунків, в наслідок чого 07.10.2025 з зарплатної картки позивачки списано 22800,35 грн. в рахунок погашення кредиту; на вимогу ГУ Пенсійного фонду Україи в Хмельницькій області повернути кошти банк відмовив.
Стверджує, що АТ «Державний ощадний банк України» не виконує ухвалу суду про забезпечення позову, існує загроза, що «Ощадбанк» буде продовжувати кожен місяць нараховувати відсотки за кредитними коштами, якими вона не користується та списувати з її зарплатного рахунку заробітну плату в рахунок погашення кредиту.
Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив із того, що зі змісту заяви про забезпечення позову, не можливо встановити, яким саме чином обраний нею спосіб забезпечення позову буде сприяти відновленню порушених прав ОСОБА_2 , виходячи із заявленого предмету спору та відповідно до зазначених у позовній заяві вимог. Так, висловлене стороною позивача твердження про те, що невиконання відповідачем постановленої раніше ухвали суду про забезпечення позову створює загрозу подальшого порушення прав позивачки та унеможливлює їх ефективне відновлення без звернення з новими позовними вимогами, є виключно суб`єктивним судженням, яке не підтверджується об`єктивними обставинами. Сама лише наявність спору між сторонами не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову у вказаний представником позивачки спосіб.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що ухвала суду про відмову у забезпеченні позову є помилковою. Підставою її звернення до суду з заявою про забезпечення позову є те, що 07 жовтня 2025 року їй було перераховано заробітну плату в сумі 22 800,35 грн. на зарплатну картку в АТ «Державний ощадний банк України". В той же день з її зарплатної картки кошти в сумі 22 800,35 грн. були списані банком для погашення кредиту по кредитному рахунку № НОМЕР_3 . На вимогу ГУ Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до банку повернути помилково зараховану зарплату на зарплатну картку в Ощадбанку, АТ «Державний ощадний банк України" повідомив, що вимога про повернення коштів не підлягає до задоволення. Самостійне стягнення коштів банком із зарплатної картки позивачки призведе до того, що вона вимушена буде збільшувати позовні вимоги на суму стягненої банком заробітної плати. Але збільшення позовних вимог можливе на стадії підготовчого судового засідання, що призведе до затягування розгляду справи. Невжиття заявлених заходів забезпечення позову призведе до неможливості відновлення її порушених прав без ініціювання нових аналогічних позовів до суду про стягнення коштів з Ощадбанку. 
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк» не погоджується з викладеними в апеляційній скарзі доводами, вважає їх безпідставними, необґрунтованими, відповідно такими, що не підлягають задоволенню
В судовому засіданні представник апелянта адвокат Мушинський В.Т. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Представник АТ «Державний ощадний банк України" адвокат Огородник В.В. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги просив її відхилити.
Заслухавши доповідача пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що у провадженні Дунаєвецькому районному суді Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в якому позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь кошти у сумі 22800,35 грн та 10000 грн. моральної шкоди; зобов`язати відповідача відновити залишок кредитного рахунку шляхом повернення 59000 грн. списаних без згоди позивачки: зобов`язати відповідача скасувати заборгованість за кредитним рахунком ОСОБА_1 з урахуванням відсотків, комісії та інших штрафних санкцій, що виникли внаслідок несанкціонованих операцій 03.12.2023 року .
Зазначений позов ОСОБА_1 просила забезпечити шляхом заборони АТ "Державний ощадний банк України" нараховувати відсотки на кредитні кошти по кредитному рахунку № НОМЕР_1 та самостійно стягувати з зарплатного рахунку № НОМЕР_2 чи будь-яких інших рахунків позивачки грошові кошти в рахунок погашення заборгованості по вищевказаному кредитному рахунку, що виникла внаслідок незаконного списання без її згоди кредитних коштів 03.12.2023 до закінчення розгляду справи по суті. 
Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у впровадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті – це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.
Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За своєю правовою природою забезпечення позову є гарантією належного виконання рішення суду про задоволення позову та ефективного відновлення порушених прав позивача. Вжиття судом цих заходів встановлює до прийняття рішення по справі певні обмеження здійснення учасниками справи, зокрема відповідачами, цивільних прав.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо-обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених процесуальним законом, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що зміст поданої ОСОБА_1 заяви про вжиття заходів забезпечення позову не містить належного обґрунтування існування необхідності у вчиненні дій, про які просить позивач, для виконання судового рішення, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду при задоволенні позову.
Докази на підтвердження доводів апеляційної скарги про самостійне стягнення коштів банком із зарплатної картки позивачки не надано, а тому такі доводи є припущеннями апелянта.
Крім того, з долучених до матеріалів заяви у якості додатків виписок по карткових рахунках ОСОБА_1 вбачається, що до рахунку № НОМЕР_1 прив`язана карта № НОМЕР_4 , а до рахунку № НОМЕР_2 - картка № НОМЕР_5 , що свідчить про те, що заявлений вид забезпечення позову фактично співпадає з уже застосованим видом забезпечення позову ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21.05.2024 у справі № 686/7887/24.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, судом застосовано правильно норми права, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.
Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дунаєвецького районного суд Хмельницької області від 27 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 03 лютого 2026 року.

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк