Справа № 331/7330/25
Провадження № 3/331/157/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року       м. Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Кольц Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 №536737 від 10.12.2025 року, що надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,за ст. 122-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до опису правопорушення у проколі серії ЕПР1 №536737 від 10.12.2025 року – 10.12.2025 року о 11-45 годин в м. Запоріжжя, вул. Олександрівська біля буд. 91 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом PEUGEOT 208 державний номерний знак НОМЕР_2 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме під час руху заднім ходом, здійснив наїзд на припарковний автомобіль INFINITI QX50 державний номерний знак НОМЕР_3 , після чого місце дорожньо-транспортної пригоди залишив, чим порушив п. 2.10 «а» ПДР України.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП не визнав. Пояснив, що він припарковував свій транспортний засіб PEUGEOT 208 державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Олександрівська. Жодних ознак контакту між автомобілями не помітив. Відразу побачив інше, більш зручне місце для паркування та перемістив свій автомобіль і пішов у справах. Черех деякий час помітив на своєму автомобілі незначні механічні пошкодження та зрозумів, що все ж таки трапилось ДТП за його участі. Йому зателефонували поліцейські, та він повернувся на місце ДТП. Наміру залишити місце ДТП не мав, адже не знав про саму подію.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол та додані до нього письмові докази суд приходить до наступного висновку .
Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації. 
Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.
Складом адміністративного правопорушення є передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).
Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні особою дій, на порушення п. 2.10 Правил дорожнього руху, які регулюють поведінку водія, який став учасником дорожньо-транспортної пригоди.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.
Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, серед іншого:
2.10. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:
а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;
Згідно Правил дорожнього руху України, поняття дорожньо-транспортна пригода включає в себе подію, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Тобто одним із основних елементів є настання наслідків таких як матеріальні збитки.
Судом було досліджено наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення від 10.12.2025 року серії ЕПР1 №536729, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП, під час керування транспортним засобом, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди 10.12.2025 року;
- схема місця ДТП, на якій зображене місце розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, місце зіткнення транспортних засобів, також зазначено пошкодження транспортного засобу PEUGEOT 208 державний номерний знак НОМЕР_2 – задня частина автомобілю; пошкодження транспортного засобу INFINITI QX50 державний номерний знак НОМЕР_3 – передня частина;
-письмові пояснення ОСОБА_2 , згідно яких 10.12.2025 року о 09-00 годин він залишив припаркованим свій транспортний засіб INFINITI QX50 державний номерний знак НОМЕР_3 . О 12-00 години повернувся до автомобіля, побачив записку із номером та назвою авто, яке вчинило ДТП та побачив пошкодження автомобіля;
-фотознімок, на якому зафіксовані пошкодження транспортних засобів після дорожньої транспортної пригоди за участю транспортних засобів. 
У своїх поясненнях, особа щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, винуватість у вчиненні ДТП не заперечував, однак зазначив, що не залишав місце ДТП, адже не був певний, що сталось ДТП. 
Із суб`єктивної сторони правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП характеризується прямим умислом. 
Згідно норми статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Тобто, для підтвердження наявності у діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони інкримінованого правопорушення, матеріали справи повинні містити докази, що він усвідомлював, що став учасником ДТП (подією унаслідок якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження). Таких доказів матеріали справи не містить. Навпаки, із пояснень особи встановлено, що він не усвідомлював, що сталося ДТП, а тому і продовжив рух.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.
За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява F 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).
У зв`язку із тим, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення не підтверджено наявності у діях ОСОБА_1 умислу (суб`єктивної сторони як обов`язкового елементу складу адміністративного правопорушення), суд не може констатувати наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 8, 10, 27, 34, 35,122-4, 247, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Провадження по адміністративній справі відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Суддя: Д.М. Кольц