ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року 
м. Київ
справа №640/22109/22
адміністративне провадження № К/990/512/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Олендера І.Я.,
суддів: Ханової  Р.Ф.,  Гончарової І.А., 

розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2024 (судді:    Грибан І.О. (головуючий), Вівдиченко Т.Р.,   Ключкович В.Ю.) у справі №640/22109/22 за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі - позивач, Товариство) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень від 09.08.2021:
- №4663100070201, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі     89 052 441,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі    22 263 110, 25 грн;
- №4673100070201, яким зменшено суму від`ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 36 895 654,00 грн.
2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки контролюючого органу про порушення вимог податкового законодавства в ході здійснення господарських операцій з контрагентами є хибними та не підтверджені належними доказами, натомість реальність господарських операцій підтверджується первинними документами, що наявні у позивача.
Крім того, Товариство вказувало, що перевірка контролюючим органом здійснювалася в період дії мораторію на проведення документальних позапланових перевірок платників податків, а тому акт за результатами такої перевірки не може слугувати підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки у розумінні вимог статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України є доказом, що одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
3. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2024 позовні вимоги задоволено в повному обсязі, оскаржувані податкові повідомлення - рішення визнано протиправними та скасовано.
4. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2024 рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позовну заяву Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без розгляду.
5. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку платник податків може звернутися до адміністративного суду з вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 27.01.2022 у справі №160/11673/20 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду.
Звернувшись 14.12.2022 до суду із позовною заявою щодо скасування податкових повідомлень-рішень від 09.08.21 (отримані 12.08.2021) позивач пропустив шестимісячний строк на їх оскарження в судовому порядку.
Перевіривши наведені позивачем підстави для поновлення строків звернення з адміністративним позовом у цій справі (введення воєнного стану), суд дійшов висновку, що такі ґрунтуються як на неправильному тлумаченні норм процесуального права так і на суб`єктивному ставленні позивача до наведених ним обставин. Водночас приведені доводи жодним чином не можуть сприйматись як об`єктивні перешкоди, які не залежали від волі позивача та дійсно унеможливили звернення до суду у строки визначені Законом чи у більш стислі терміни.
Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення позивачу строків звернення з адміністративним позовом у цій справі, що є підставою для залишення адміністративного позову без розгляду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, Товариство подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2024, а справу направити на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
7. Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статі 343 Кодексу адміністративного судочинства України.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
8. Судами встановлено, що контролюючим органом проведено документальну планову виїзну перевірку акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» за результатами якої оформлено акт перевірки від 02.07.2021 №589/31-00-07-01-02/37243279.
На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 09.08.2021 №4683100070201, №4633100070102, №4603100070102, №4643100-070102, №4623100070102, та оскаржувані в цій справі податкові повідомлення - рішення №4663100070201 та №4673100070201.
Судами встановлено та  матеріалів справи підтверджено, що податкові повідомлення-рішення від 09.08.2021 отримано позивачем 12.08.2021, що ним не заперечується.
Позивачем зазначені податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку не оскаржувалися. Натомість, частина податкових повідомлень - рішень була оскаржена в судовому порядку в адміністративних справах №640/22841/21 та 640/26782/21.
При цьому з позовною заявою  у цій справі про оскарження податкових повідомлень-рішень №4663100070201 та №4673100070201 позивач звернувся до суду 14.12.2022.
Суд апеляційної інстанції встановив, що при відкритті позовного провадження судом першої інстанції питання дотримання позивачем строку звернення до суду не вирішувалося. Разом з тим, протокольною ухвалою суду від 10.05.2023 суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду за відсутністю підстав, визначених статею123 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом апеляційної інстанції також встановлено, що фактично позивач не заперечував пропуск ним строку звернення до суду з позовом про оскарження зазначених вище податкових повідомлень - рішень та, як на підставу поважності пропуску цього строку, посилався на запроваджений карантин відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 та введення воєнного стану в країні. Крім того, вказував на зміну судової практики щодо визначення процесуальних строків звернення до суду.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
9. Підставою касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанцій Товариство зазначило порушення норм процесуального права, що призвели до прийняття неправомірної постанови суду апеляційної інстанції, яка унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для справи, судом не надано належної оцінки доводам, що наведені позивачем на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду за захистом її порушених прав та законних інтересів.
Свої вимоги скаржник також обґрунтовує тим, що судом апеляційної інстанції не було враховано, що зміна судової практики в бік застосування коротших строків звернення до суду відбулась після виникнення спірних правовідносин (прийняття контролюючим органом спірних податкових повідомлень - рішень) не може бути перешкодою для доступу до правосуддя та має розглядатись як поважна причина пропуску строку звернення до суду. Зокрема у постанові Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №160/11673/20 зазначено, що новий підхід Верховного Суду у питанні визначення строку звернення до суду з позовами може застосовуватися для нових позовів, поданих після ухвалення постанови у справі № 640/11650/21, однак, при вирішенні питання поновлення строку звернення з позовом істотне значення мають такі обставини: строк, який сплинув після зміни судової практики і до моменту звернення до суду з позовом; причини, які заважали звернутися до суду з позовом у максимально короткий термін після зміни судової практики; чи є підставі вважати, що позивачем було допущено необґрунтовані зволікання.
На переконання скаржника ним наведено поважні причини пропуску строку звернення до суду.
Також вказував на те, що 19.12.2024 Великою Палатою Верховного Суду відкрито провадження у справі № 500/2276/24 на розгляд якої винесено питання застосування строків звернення до суду з позовними вимогами про скасування податкових повідомлень - рішень із застосуванням строків передбачених пунктом 56.18  статті 56 та статті 102 Податкового кодексу України.
10. Контролюючим органом надано відзив на касаційну скаргу Товариства, в якому відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції просить залишити без змін. 
Зокрема зазначає, Товариством пропущено процесуальний строк для звернення до суду без поважних нате причин. Контролюючим органом було подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду через пропуск строку на звернення до суду, де наведено сталу практику Верховного Суду з цього питання, а тому судом апеляційної інстанції прийнято обґрунтоване рішення у відповідності до вимог законодавства.
ПОЗИЦІЯ СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої і апеляційної інстанцій
11. Відповідно до вимог частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
12. Перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, Верховний Суд виходить з наступного.
13. Питання дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом і правильність висновку суду апеляційної інстанції про наявність підстав залишення позову Товариства без розгляду у підлягає першочерговому розгляду. 
Предметом спору у цій справі (з урахуванням меж касаційного перегляду) є податкові повідомлення-рішення від 09.08.2021 №4663100070201 та - №4673100070201, які не оскаржувались позивачем в адміністративному порядку. Ці обставини не є спірними між сторонами.
Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.
Згідно із частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Питання строків звернення до суду було предметом неодноразового розгляду Верховним Судом і станом на даний час практика Верховного Суду з цього питання є сформованою і усталеною.
У постанові від 27.01.2022 у справі №160/11673/20 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював наступний правовий висновок: «Процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Судова палата вважає, що такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.07.2025 у справі № 500/2276/24 також вирішувала питання визначення строку звернення до суду із позовом про оскарження податкового повідомлення-рішення та за наслідками аналізу норм Податкового кодексу України у взаємозв`язку з нормами Кодексу адміністративного судочинства України виснувала, що в адміністративному судочинстві можна виділити такі строки оскарження рішень/дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень:
1) якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (частина друга статті 122 КАС України);
2) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, блокування ПН; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (частина четверта статті 122 КАС України);
3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1 місяць (пункт 56.19 статті 56 Податкового кодексу України).
Таким чином, строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (без використання процедури досудового вирішення спору) становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (без використання процедури досудового вирішення спору) становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як вбачається з матеріалів справи відповідач наполягав на тому, що суд першої інстанції  не надав належної оцінки факту пропуску шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 09.08.2021 зазначаючи, що такі позивачем отримані 12.08.2021. Крім того вказував, що частина податкових повідомлень - рішень, за результатами тієї ж перевірки, була оскаржена в судовому порядку в адміністративних справах №640/22841/21 та №640/26782/21. При цьому наведені Товариством підстави пропуску строку, на переконання відповідача не є поважними.
Судами було встановлено, що оскаржувані у цій справі податкові повідомлення-рішення від 09.08.2021 №4663100070201 та №4673100070201 отримані позивачем 12.08.2021, що ним не заперечується.
При цьому з позовною заявою про оскарження податкових повідомлень-рішень від 09.08.2021 №4663100070201 та №4673100070201 позивач звернувся лише 14.12.2022, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною другою статті 122 КАС України.
Слід зазначити, що суд апеляційної інстанції оцінив наведені позивачем підстави поважності пропуску строку звернення до суду з цим позовом.
Позивач як підстави поважності пропуску строку звернення до суду на посилається на: встановлений карантин на всій території України; введення з 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану у зв`язку з чим, зокрема переведення та розміщення органу правління до м. Стрій, Львівської області; зміна судової практики в бік застосування коротших строків звернення до суду, яка відбулась після виникнення спірних правовідносин (прийняття контролюючим органом спірних податкових повідомлень - рішень) та має розглядатись як поважна причина пропуску строку звернення до суду.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведені підстави поважності пропуску строку звернення до суду жодним чином не можуть сприйматись як об`єктивні перешкоди, які не залежали від волі позивача та дійсно унеможливили звернення до суду у визначені законодавством строки.
Колегія суддів вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції щодо неповажності наведених позивачем підстав для поновлення строку звернення до суду з цим позовом, що є підставою для залишення такого без розгляду, з огляду на наступне.
Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.
Так, за правилами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Колегія суддів зазначає, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії «права на суд», може і має бути поновленим лише у разі наявності достатніх на те поважних причин. При цьому норми  Кодексу адміністративного судочинства України  не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.
Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом або заявою про перегляд судового рішення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Відтак поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
При цьому суд зауважує, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Так, доводи скаржника про продовження строку звернення до суду у зв`язку із впровадженням карантинних обмежень правильно були відхилені судом апеляційної інстанції.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було внесено зміни до процесуальних кодексів, зокрема, до Кодексу адміністративного судочинства України. Так,  розділ VI «Прикінцеві положення» КАС України  було доповнено пунктом 3, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193,  261,  295,  304,  309,  329,  338,  342,  363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
Відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211  (із змінами та доповненнями) на всій території України був встановлений карантин з 12 березня 2020 року.
17 липня 2020 року набрав чинності  Закон України від 18 червня 2020 року №731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»  (далі - Закон №731-ІХ), відповідно до якого пункту 3  розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України  був викладений в новій редакції, а саме: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього  Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».
За приписами пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №731-ІХ процесуальні строки, які були продовжені відповідно пункту 3  розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України  в редакції  Закону №540-ІХ, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Верховний Суд вже неодноразово аналізував наведені норми права (зокрема, у постановах від 27 лютого 2024 року у справі № 200/155/23, від 08 лютого 2024 року у справі № 280/3131/22, 18 грудня 2024 року у справі №640/11762/22) та вказував, що процесуальні строки, продовжені  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року №540-IX, закінчилися 06 серпня 2020 року.
Усталеною також є практика Верховного Суду, що поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлена саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації ним своїх прав.
У справі, що розглядається, позивач не надав суду належних доказів, які б свідчили про неможливість вчинення дій із подання адміністративного позову у встановлений законом строк саме внаслідок обмежень, впроваджених у зв`язку з карантином. Відповідних доказів, матеріали справи не містять. 
З приводу приведених скаржником доводів про введення в Україні воєнного стану суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити про таке.
Суд апеляційної інстанції правильно вказав, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій. Такий підхід відповідає усталеній практиці Верховного Суду.
При оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини. Аналогічні висновки були викладені Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2022 року у справі № 140/11951/21.
Колегія суддів зазначає, що позивачем не наведено обґрунтування того, які саме конкретні обставини вплинули на неможливість подання адміністративного позову про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень від 09.08.2021 №4663100070201 та - №4673100070201 з дотриманням встановлених процесуальним законом строків звернення до суду. Фактично позивач зазначає про наявність запровадженого воєнного стану в Україні, проте жодним чином не обґрунтовує яким чином вказаний факт перешкодив позивачу звернутися до суду. Крім того, Суд звертає увагу, що воєнний стан запроваджено в Україні 24.02.2022, тоді як оскаржувані податкові повідомлення рішення прийнято 09.08.2021. Крім того, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції позивачем декілька податкових повідомлень-рішень, прийнятих 09.08.2021 на підставі того самого акту перевірки, було оскаржено до суду у встановлені законом строки (справи №640/22841/21 та №640/26782/21).
Суд апеляційної інстанції також правильно відхилив і посилання Товариства на зміну судової практики як на поважну причину пропуску строку звернення до суду з цим позовом.
У постановах від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19, від 27 січня 2022 року у справі №160/11673/20 (на яку зокрема звертає увагу Товариство в касаційній скарзі) Верховний Суд звертав увагу на те, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.
У постановах від 23 вересня 2021 року у справі № 640/11650/21, а в подальшому від 27 січня 2022 року у справі № 160/11673/20 Верховний Суд роз`яснив зміст вищенаведеного висновку. Суд зазначив, що у перехідний період для забезпечення реалізації права особи на звернення до суду у вказаних умовах їй має бути забезпечений певний розумний строк, достатній для формулювання правової позиції і вчинення дій з підготовки відповідного позову та його подання до суду. Новий підхід Верховного Суду у питанні визначення строку звернення до суду з позовами може застосовуватися для нових позовів, поданих після ухвалення постанови від 26 листопада 2020 року, однак, під час вирішення питання поновлення строку звернення з позовом істотне значення мають такі обставини: строк, який сплинув після зміни судової практики і до моменту звернення до суду з позовом; причини, які заважали звернутися до суду з позовом у максимально короткий термін після зміни судової практики; чи є підставі вважати, що позивачем було допущено необґрунтовані зволікання.
У постановах від 23 вересня 2021 року у справі № 640/11650/21 та в подальшому від 03 квітня 2023 року у справі №640/12898/21 Верховний Суд вказував, що не можна вважати порушенням правової визначеності як елементу принципу верховенства права сам факт зміни судової практики, в тому числі і в питанні правозастосування норм щодо строків звернення до суду у бік їх скорочення, у разі забезпечення особі можливості доступу до суду у розумний строк, якщо він є об`єктивно достатнім для реалізації цього права.
У цій справі позивач, звертаючись до суду 14.12.2022 з позовом про оскарження податкових повідомлень - рішень від 09.08.2021 (які отримано 12.08.2021), не обґрунтував і не довів необхідності саме такого часу після зміни судової практики (постанова від 26.11.2020 у справі №500/2486/19) для реалізації свого права на судове оскарження податкових повідомлень-рішень.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що виходячи із встановлених у цій справі обставин щодо звернення Товариства до суду із позовом, фактично зі спливом понад рік після отримання податкового повідомлення - рішення (отримано 12.08.2021) та враховуючи наведені обставини, якими позивач обґрунтував поважність пропуску строку звернення з цим позовом до суду, відсутні підстави для поновлення строку на звернення до суду з даним позовом.
14. Відносно посилань позивача в касаційній скарзі на те, що 19.12.2024 Великою Палатою Верховного Суду відкрито провадження у справі № 500/2276/24 на розгляд якої винесено питання застосування строків звернення до суду з позовними вимогами про скасування податкових повідомлень - рішень із застосуванням строків передбачених пунктом 56.18 статті 56 та статті 102 Податкового кодексу України колегія суддів зазначає, що у постанові від 16.07.2025 у наведеній справі Велика Палата Верховного Суду констатувала, що строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, становить 6 місяців (частина друга статті 122 КАС України).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
15. Підсумовуючи викладене, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що сукупність обставин у цій справі вказує на те, що Товариством не було вчинено усіх залежних та можливих від нього дій, які б свідчили про бажання та дійсний намір реалізації наданих законом процесуальних прав на подання адміністративного позову. Належних доказів на підтвердження наявності обмежень, які не залежали від волі позивача та які об`єктивно вплинули на підготовку та подання позову ні судам попередніх інстанцій, ні до суду касаційної інстанції надано не було.
Така поведінка позивача не може бути визнана сумлінною, а тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для поновлення позивачу пропущеного строку звернення до суду та, відповідно, залишення позовної заяви Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень без розгляду.
16. З урахуванням наведеного, Верховний Суд приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2024 у справі №640/22109/22 слід залишити без задоволення.
17. Відповідно до пункту 1 частини першої статі 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статі 350 Кодексу адміністративного судочинства України).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» залишити без задоволення.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2024 у справі №640/22109/22  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	І.Я.Олендер Р.Ф. Ханова   І.А. Гончарова