Справа № 420/38889/24 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просить суд:
- визнати неправомірною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та несплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2018 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану ОСОБА_1 за період з 01.02.2023 по 01.07.2023 року,
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2018 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.02.2023 по 01.07.2023 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що перебував на посаді старшого матроса, оператора, проходячи військову службу в складі Військової частини НОМЕР_1 . Позивач брав безпосередню участь у бойових діях, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період з 01.02.2023 року по 01.07.2023 року. Проте, Позивачу, за вказаний період, не здійснювалася виплата додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Відтак, відповідачем порушено права позивача, гарантовані йому як військовослужбовцю. 
Ухвалою від 08.01.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.
У своїх доводах відповідач зазначив, що з довідки військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2023 №658, виданої позивачу та наявної в матеріалах справи, вбачається, що останній в період з 12.06.2022 по 22.07.2022, з 07.10.2022 по 20.11.2022, з 23.11.2022 по 25.02.2023, з 10.03.2023 по теперішній час, тобто по 18.05.2023 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у м.Краматорськ, Донецької області. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2023 №56 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.03.2023 №66 позивач був відряджений до села Вірівка Добропільської міської громади Покровського району Донецької області. Отже, з огляду на відомості у довідці від 18.05.2023 №658 та наказах командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2023 №56, від 07.03.2023 №66, позивач у вищезазначені періоди проходив службу та виконував завдання у місті Краматорськ, Донецької області та селі Вірівка Добропільської міської громади Покровського району Донецької області, що знаходилися поза межами районів ведення воєнних (бойових) дій, визначених наказами Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 №26, від 01.03.2023 №52, від 17.03.2023 №67, від 01.04.2023 №89, від 01.05.2023 №111, від 01.07.2023 №183, які надані в додатках до відзиву. У спірний період позивач не був позбавлений права на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, та отримував її у розмірі, що відповідає характеру виконуваних ним завдань, що доводиться довідкою про заробітну плату, виданою військовою частиною НОМЕР_1 від 22.04.2024 №157/434 та наявною в матеріалах справи.
Відповідач звертає увагу, що згідно письмових пояснень заступника командира 3 реактивної артилерійської батареї з морально – психологічного забезпечення 1 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , капітана ОСОБА_2 в період з 01.02.2023 року по 01.07.2023 року підпорядковані йому підрозділи 1 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 включно з оператором 1 розрахунку 2 реактивного артилерійського взводу 3 реактивної артилерійської батареї 1 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 матросом ОСОБА_3 , тимчасово розміщалися у селі Ясногірка Краматорської міської громади Краматорського району Донецької області та АДРЕСА_1 . У відповідності до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України “Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій” від 02.02.2023 №26, від 01.03.2023 №52, від 17.03.2023 №67, від 01.04.2023 №89, від 01.05.2023 №111, від 01.07.2023 №183, жоден з перелічених у письмових поясненнях капітана ОСОБА_4 від 21.01.2025 населених пунктів, в яких тимчасово були розміщені підрозділи 3 реактивної батареї 1 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 в спірний період з 01.02.2023 року по 01.07.2023 року також не відносився до районів ведення воєнних (бойових) дій.
Відповідач наголошує, що з оперативно – тактичного угруповання “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, Донецької області, до якого був відряджений особовий склад 1 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 та позивач зокрема, на адресу військової частини НОМЕР_1 не надходило жодних довідок щодо участі позивача у воєнних (бойових) діях у спірний період з 01.02.2023 року по 01.07.2023 року, згідно з визначеною окремим дорученням Міністру оборони України формою, щодо безпосередньої участі у бойових діях або забезпечування здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів та виконання бойових (спеціальних) завдань із зазначенням підстав, визначених в абзацах 3 – 12 пункту 2 розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, та районів ведення воєнних (бойових) дій, у яких здійснювалося виконання завдання (згідно абзаців 3 – 6 ,11 пункту 2 розділу ХХХІV цього Порядку). Лише сам факт виконання позивачем бойових завдань на підставі бойових розпоряджень (наказів) з 01.02.2023 року по 01.07.2023 року, здійснюючи заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 гривень, яка передбачена пунктом 1 Постанови №168, а підтвердження безпосередньої участі позивача у виконанні бойових завдань наявністю бойового наказу (розпорядження) хибне, оскільки сама по собі видача бойового наказу (розпорядження) не є безумовним доказом виконання військовослужбовцем такого наказу та його безпосередньої участі у бойових діях чи відповідних заходах. Ніким іншим, окрім командування відповідної військової частини, питання безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, підтверджено бути не може, в силу приписів пункту 1 Постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Інших доказів, які б підтверджували безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за Постановою Кабінету Міністрів України №168 у військової частини НОМЕР_1 не існує. За наведених обставин, відповідач вважає, що правові підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду збільшену до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях згідно Постанови №168 за період з 01.02.2023 року по 01.07.2023 року за умов відсутності у відповідача належних доказів для її нарахування – відсутні. Також, на думку відповідача, позивач пропустив встановлений законом строк ля звернення до суду із цим позовом.
Від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі, у яких вказує про необґрунтованість доводів відповідача, вкладених у відзиві на позов. Зауважує, що відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2023 №658, виданої позивачу та наявної в матеріалах справи, останній в період з 12.06.2022 по 22.07.2022, з 07.10.2022 по 20.11.2022, з 23.11.2022 по 25.02.2023, з 10.03.2023 по теперішній час, тобто по 18.05.2023 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. З огляду на те, що довідка від 18.05.2023 №658 по змісту відповідає додаткам №1, 2 окремого доручення № 912/з/29, така довідка є належними доказами підтвердження наявності права у позивача на виплату додаткової винагороди у відповідному розмірі. Жодних заперечень, щодо невідповідності довідки від 08.05.2023 №658 критеріям допустимості відповідачем не було надано. З приводу посилань відповідача на ненадходження з оперативно – тактичного угруповання “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, Донецької області, до якого був відряджений особовий склад 1 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 та позивач зокрема, на адресу військової частини НОМЕР_1 жодних довідок щодо участі позивача у воєнних (бойових) діях у спірний період з 01.02.2023 року по 01.07.2023 року.”, у письмових поясненнях вказано, що порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовою частиною НОМЕР_1 та тактичним угрупування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” щодо безпосередньої участі Позивача у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність у нього права на таку винагороду. На думку позивача, відповідач не надав жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували відсутність у позивача права на отримання гарантованої йому як військовослужбовцю додаткової грошової винагороди, збільшеної до 100 тис. гривень за період з 01.02.2023 по 01.07.2023 року. Крім того, відповідач, не здійснивши всіх необхідних дій для належного з`ясування обставин щодо нарахування позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. за період з 01.01.2023 по 01.07.2023, припустився помилки, порушивши принцип “належного урядування”. У результаті цієї помилки позивач не отримав гарантованого йому грошового забезпечення. Водночас позивач не повинен нести фінансові втрати через неналежні дії Відповідача, оскільки у разі допущення помилок або прорахунків з боку державних органів їхні негативні наслідки не можуть покладатися на громадян. Крім того, у письмових поясненнях також вказується про хибність доводів відповідача стосовно перебування позивача поза межами району ведення бойових (воєнних) дій. Позивач наголошує, що місто Краматорськ слугувало виключно тимчасовою базою для розміщення підрозділу, призначеною для забезпечення відпочинку та технічного обслуговування техніки після виконання бойових місій. Водночас, безпосередня участь у бойових діях здійснювалась у складі тактичного угруповання " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", безпосередньо в районах активних бойових дій, з наближенням до лінії зіткнення на відстань 5-10 кілометрів. Однак, документів які могли б підтвердити зазначені вище обставини, а саме журналів бойових дій (вахтовий журнал) та/або журналів ведення оперативної обстановки за період у період з 01.02.2023 року по 01.07.2023 року відповідачем на виконання вимог ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року №420/38889/24 - не було надано, як і не було надано обґрунтованих причин відсутності вказаних журналів. Відповідач надав лише витяг з журналу бойових дій №30 дск від 20.02.2022, що стосується стройової частини.
Також, 05.02.2025 представник позивача надав повторне клопотання про витребування додаткових доказів у відповідача, яке ухвалою суду від 15.09.2025 було задоволено.
15.09.2025 від відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копій документів, зокрема рапортів на виплату додаткової винагороди від 18.04.2023, від 01.05.2023, від 03.06.2023, від 05.08.2023; витяг з ЖБД №30-дск від 23.01.2025; наказів ГК ЗСУ від 01.03.2023 №52, від 01.04.2023 №89; витягу з ЖБД від 23.02.2022 №860-дск;витягів з наказів командира вч НОМЕР_2 від 21.01.2025 №21, від 19.04.2023 №109, від 26.03.2024 №86, від 06.05.2024 №296, від 13.07.2025 №421, тощо.
Також, 06.10.2025 від військової частини НОМЕР_1 надійшов лист про виконання ухвал суду про витребування доказів по даній справі.
Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був призваний на військову службу по мобілізації, протягом спірного періоду проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
18.05.2023 матросу ОСОБА_1 , тимчасово виконуючим обов`язки командира вч НОМЕР_1 видано було довідку №658 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захист безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, про те, що він дійсно у період з 12.06.2022 по 22.07.2022, з 07.10.22 по 20.11.2022, з 23.11.2022 по 25.02.2023 та з 10.03.2023 по ату надання цієї довідки, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у м.Краматорськ Донецької області. Підстава: Витяг з наказу Командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 19.06.2022 №6/дск, витяг із наказу Командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 24.07.2022 №42/дск, витяг із наказу Командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 08.10.2022 №118/дск, витяг із наказу Командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 22.11.2022 №162/дск, витяг із наказу Командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 29.11.2022 №169/дск, витяг із наказу Командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 25.02.2023 №56, витяг із наказу Командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 11.03.2023 №70/дск.
Представником Позивача, адвокатом Ткаченко Дмитром Юрійович було направлено ряд адвокатських запитів до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в/ч НОМЕР_3 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) для з`ясування причин неотримання Позивачем додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168. 
Так, зокрема 08.04.2024 представником Позивача на адресу Командування ВМС України був направлений адвокатський запит № 2 - 70 ДТ (В) для отримання переліку належних видів та сум грошового забезпечення (як основного, так і додаткового), які підлягали та підлягають нарахуванню та сплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з лютого 2023 року по дату підготовки відповіді на зазначений адвокатський запит.
25 квітня 2024 року на вказаний запит позивач отримав відповідь від 24.04.2024 р. №1318 та довідку про заробітну плату із розрахунком видів грошового забезпечення Позивача, згідно якої нарахування Позивачу додаткової грошової винагороди в розмірі 100 000 грн - не здійснювалась.
18 червня 2024 року на адресу Командування ВМС України був направлений адвокатський запит № 4 - 70 ДТ (В) до Командування ВМС України для отримання інформації.
04 липня 2024 року позивач отримав відповідь від Відповідача від 02.07.2024 р. №2027 на вищевказаний адвокатський запит із зазначенням наступної інформації в якій відповідач вказав, що старший матрос ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , брав безпосередню участь у бойових діях у період з 01.01.2023 року по 01.07.2023 року, що підтверджується довідкою про безпосередню участь, яка була йому видана з посвідченням учасника бойових дій. Додаткова винагорода у розмірі 30000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах, здійснювалась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану», була своєчасно виплачена старшому матросу ОСОБА_1 , у підтвердження чого була надана відповідач довідка, копія якої міститься в матеріалах справи. 
Вказувалось також, що ОСОБА_5 не здійснювалась виплата додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційного часу участі у таких діях та заходах у зв`язку з тим що не було законних підстав для виплати.
06 вересня 2024 року на адресу Командування ВМС України був направлений адвокатський запит № 5 - 70 ДТ (В) для отримання належним чином засвідчених копій журналу бойових дій (вахтового журналу) та/або журналу ведення оперативної обстановки, що підтверджують безпосередню участь у бойових діях та/або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, старшого матроса ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 01.01.2023 року по 01.07.2023 року; належним чином засвідчені копії бойових наказів(розпоряджень), що підтверджують безпосередню участь у бойових діях та/або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, старшого матроса ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 01.01.2023 року по 01.07.2023 року; рапорти(донесення) командира підрозділу(групи), що підтверджують безпосередню участь у бойових діях та/або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, старшого матроса ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 01.01.2023 року по 01.07.2023 року; або обґрунтованих причин неможливості надати такі запитувані документи.
Відповіддю відповідача від 23.09.2024 р. № 2931 на вищевказаний адвокатський запит повідомлено, що надати запитувані документи неможливо, у зв`язку з тим що вони містять службову інформацію, яка входить до «Переліку відомостей Міністерства оборони України», затвердженого Наказом Міністерства оборони України №606 від 17.10.2023 року «Про затвердження Переліку відомостей Міністерства оборони України, які містять службову інформацію (ПС1-2023)», що унеможливлює надання запитуваних документів.
З огляду на те, що відповідач не надав ґрунтовної інформації щодо підстав для невиплати Позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн, а також документів, які могли б свідчити про наявність чи відсутність підстав для таких виплат, вважаючи у себе наявним право на отримання за період з 01.02.2023 по 01.07.2023 додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн розмірі в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах, позивач звернувся до суду із цим позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII).
Дія цього Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Згідно ст. 1-2 та 2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який досі не скасовано.
Одночасно, військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову №168, пунктом 1 якої (в первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної Постанови КМУ №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
В подальшому до пункту 1 вказаної постанови неодноразово вносилися зміни, та вказаний пункт у редакції Постанови КМ №43 від 20.01.2023 (чинний протягом спірного періоду) передбачав, установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Отже, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згідно із пунктами 2-1 Постанови КМУ № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до статті 8 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1934-XII Про Збройні Сили України (далі - Закон № 1934-XII) Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення (абзац 2 частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII).
Наказом Міністра оборони України від 01 квітня 2022 року № 98 (застосовується з 24 лютого 2022 року), внесено зміни до Порядку №260 шляхом доповнення розділу І пунктом 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Так, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністр оборони України видав директиви від 07 березня 2022 року № 248/1217, від 25 березня 2022 року № 248/1298, від 18 квітня 2022 року № 248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) у формі телеграм (діяли до 01 червня 2022 року), а потім окреме доручення від 23 червня 2022 № 912/з/29.
Відповідно до пункту 3 цього окремого доручення Міністр оборони України установив, що райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Згідно з пунктом 5 цього окремого доручення Міністр оборони України установив виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) по особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 окремого доручення).
Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44, який застосовується з 01.02.2023, внесено зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (далі-Порядок №260), зокрема, доповнено цей Порядок новим розділом: XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану.
Так, пунктом 2 розділу ХХХІV Порядку № 260 встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою №168 виплачується в таких розмірах:
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;
на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;
з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;
кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;.
Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;
30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.
За пунктом 3 розділу ХХХІV Порядку № 260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.
Згідно з пунктом 4 розділу ХХХІV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Отже, обов`язковою умовою для нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, є документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, що здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини.
При цьому суд звертає увагу, що особа не набуває права на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн., лише у зв`язку із віднесенням її до переліку осіб, передбачених п.1 Постанови №168, які перебувають у підпорядкуванні органів, які входять до складу угруповань військ (сил) Збройних Сил України з відсічі збройної агресії проти України, та перебувають у районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.
Так, в ході розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був призваний на військову службу по мобілізації, протягом спірного періоду проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
18.05.2023 матросу ОСОБА_1 , тимчасово виконуючим обов`язки командира вч НОМЕР_1 видано було довідку №658 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захист безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, про те, що він дійсно у період з 12.06.2022 по 22.07.2022, з 07.10.22 по 20.11.2022, з 23.11.2022 по 25.02.2023 та з 10.03.2023 по ату надання цієї довідки, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у м.Краматорськ Донецької області. Підстава: Витяг з наказу Командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 19.06.2022 №6/дск, витяг із наказу Командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 24.07.2022 №42/дск, витяг із наказу Командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 08.10.2022 №118/дск, витяг із наказу Командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 22.11.2022 №162/дск, витяг із наказу Командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 29.11.2022 №169/дск, витяг із наказу Командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 25.02.2023 №56, витяг із наказу Командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 11.03.2023 №70/дск.
Також, суд звертає увагу, що за інформацією цієї довідки, вона є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.
Як зазначив відповідач у відзиві на позовну заяву, та не заперечується сторонами, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2023 №56 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.03.2023 №66 позивач був відряджений до села Вірівка Добропільської міської громади Покровського району Донецької області.
В матеріалах справи наявні рапорти на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2023 №2/12880, від 01.05.2023 №2/6624, від 20.03.2023 №2/3966, від 18.04.2023 №2/5739, №2/7957 від 03.06.2023, на виплату військовослужбовцям оперативної групи військової частини НОМЕР_1 , в тому числі ОСОБА_1 , додаткової винагороди за лютий 2023 року, за березень 2023 року, за квітень 2023 року, за травень 2023 року, за липень 2023 року, у розмірі 30000 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань діючого угрупування військ (сил) Сил оборони держави.
Водночас, позивач у вищезазначені періоди проходив службу та виконував завдання у населених пунктах, які знаходилися поза межами районів ведення воєнних (бойових) дій, визначених наказами Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 №26, від 01.03.2023 №52, від 17.03.2023 №67, від 01.04.2023 №89, від 01.05.2023 №111, від 01.07.2023 №183, копії яких відповідачем додано до матеріалів справи.
Доказів того, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у інші календарні періоди, аніж ті, які відображені у рапортах та наказах, позивачем до суду не надав, про фактичні обставини такої участі у позовній заяві не зазначив.
Крім того, зібрані у справі матеріали не свідчать, що у спірний період з 01.02.2023 по 01.07.2023 позивач виконував саме ті бойові завданнями, виконання яких, з урахуванням вимог пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260, зумовлює виникнення права на отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди, навіть якщо завдання виконувались у складі військової частини (підрозділу), яка веде бойові дії на лінії зіткнення з противником та виконує інші завдання в межах першого ешелону оборони.
Так, зокрема, в матеріалах справи відсутні відомості, які б підтверджували, що у період з 01.02.2023 по 01.07.2023 позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконував бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах), а саме: під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно; у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника; із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою; у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії; на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях); з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника; з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування); у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів; з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.
Таким чином, нарахована та виплачена додаткова винагорода позивачу за спірний період відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а тому адміністративний позов в цій частині задоволенню не підлягає.
Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням викладеного вище у сукупності, суд, оцінивши встановлені спірні обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.
Судові витрати не розподіляються.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
вирішив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА