ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/33995/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Дурасової Ю.В., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 ( суддя Калугіна Н.Є.) в адміністративній справі №160/33995/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми “Ф” від 26.06.2024 року №1550982-2413-0417-UA12020050000026654, яким ОСОБА_1 було нараховано податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період 2023 рік на загальну суму 370 287,23 грн;
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми “Ф” від 26.06.2024 року №1550981-2413-0417- UA12020050000026654, яким ОСОБА_1 було нараховано податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період 2023 рік на загальну суму 2 028,43 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що позивач з 21.06.2023 є власником сільськогосподарської будівлі, яка у відповідності до пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування, тому відповідачем протиправно складено спірне податкове повідомлення-рішення, згідно якого позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року позов задоволено.
З апеляційною скаргою звернувся відповідач, посилаючись на те, що довідки за формою 20-ОПП позивачем подано лише 18.09.2024 року, в той час як податкове зобов`язання нараховано за 2023 рік. Також, відповідач вказав, що податкові розрахунки за формою 4ДФ позивачем за2020-2023 роки не подавались, отже відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим, ППР є обґрунтованим та законним, оскільки правові підстави для застосування до позивача податкової преференції за пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України за 2023 рік відсутні.
У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Колегією суддів з`ясовано, що згідно договору дарування, укладеного 21.06.2023 року, між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровуваний), дарувальник безоплатно передав у власність обдаровуваному комплекс будівель та споруд, що знаходить за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с/рада Любимівська, буд. 1. 
Вказаний договір зареєстровано у Державному реєстрі речових прав 21.06.2023 за номером 3515. 
Згідно відомостей цього реєстру, позивачу за цим договором належить комплекс будівель та споруд сільськогосподарського призначення, загальною площею 6316.2 кв.м., опис: А-свинарник - 1744,1 кв.м., Б-свинарник - 1340,0 кв.м., В-свинарник - 1342,6 кв.м., Г-склад для кормів - 672,5 кв.м., Д-конюшня - 291,7 кв.м., Е-трансформаторна - 30,9 кв.м., Ж-вартове приміщення - 55,1 кв.м., З-вагова - 6,5 кв.м., К-вбиральня - 1,2 кв.м., Л-душ - 1,2 кв.м., М-навіс - 5,0 кв.м., Н-навіс - 3,0 кв.м., О-навіс - 127,5 кв.м., П-навіс - 83,0 кв.м., Р-сарай - 21,3 кв.м., С-сарай - 63,4 кв.м., Т-навіс - 13,8 кв.м., У-сарай - 23,4 кв.м., Ф-навіс – 4.6 кв.м., Х-сарай – 100,8 кв.м., Ц – навіс – 81, 2 кв. м., Ш – навіс – 69,2 кв.м., Щ – навіс 103,5 кв.м., Ї – гараж 21,3 кв.м., Й – навіс – 12,3 кв.м., Ю-вольєр - 67,1 кв.м., Я-сторожка - 30,0 кв.м., що розташовано на земельній ділянці з кадастровим номером: 1221484000:02:057:0046, площа: 8 га.
Також згідно договору дарування, укладеного 21.06.2023 року, між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровуваний), дарувальник безоплатно передав у власність обдаровуваному вольєр, комплекс будівель та споруд , що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно складається з вольєр И, споруди №1, загальна площа 34,6 кв.м.
Вказаний договір зареєстровано у Державному реєстрі речових прав 21.06.2023 за номером 3514. 
Згідно відомостей цього реєстру, позивачу за цим договором належить вольєр площею 34,6 кв.м., який що розташовано на земельній ділянці з кадастровим номером: 1221484000:02:002:0115, площа: 1,5366 га.
26.06.2024 відповідачем складені:
- податкове повідомлення-рішення форми “Ф” від 26.06.2024 року №1550982- 2413-0417-UA12020050000026654, яким ОСОБА_1 було нараховано податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період 2023 рік на загальну суму 370287,23 грн; 
- податкове повідомлення-рішення форми “Ф” від 26.06.2024 року №1550981- 2413-0417- UA12020050000026654, яким ОСОБА_1 було нараховано податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період 2023 рік на загальну суму 2028,43 грн.
Позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою на вказані ППР. 
За результатами розгляду скарги, ДПС України прийнято рішення від 05.12.2024 № 36439/6/99-00-06-01-03-06, яким спірні податкові повідомлення – рішення залишені без змін, скаргу позивача без задоволення. 
Підставою для відмови у задоволенні скарги стало те, що скаржник є керівником Громадської організації “Дніпропетровський клуб любителів декоративних, високо льотних та спортивних голубів”, яка зареєстрована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с/рада Любимівська, будинок 1. ДПС України у рішенні вказало, що зважаючи, що об`єкти нежитлової нерухомості, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с/рада Любимівська, будинок 1, які належать скаржнику на праві власності, використовуються у господарській діяльності ГО “ДКЛДВЛ ТА СГ”, відсутні підстави для застосування вимог підпункту “ж” підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Не погоджуючись із спірними податковими повідомленнями рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Базою оподаткування у відповідності до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України встановлено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Згідно з підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомого майна, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
При цьому, виходячи із системного тлумачення вищевказаної норми ПК України необхідно вказати, що законодавець у кожному буквеному пункті (від "а" до "л") передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Кожен з визначених підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування ("д"), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу ("е"), сільськогосподарський товаровиробник ("ж"), громадські організації інвалідів та їх підприємства ("з"), релігійні організації ("и"), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання ("ґ"), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів ("і"), будівлі промисловості ("є") тощо.
Згідно з пунктом "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Аналіз змісту наведеної норми дає підстави для висновку, що правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати відповідно до пункту "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України є призначення такої будівлі для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а також особа має бути сільськогосподарським товаровиробником.
Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507, клас будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства з кодом 1271 включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін. При цьому, він не включає споруди зоологічних та ботанічних садів (2412). До будівель з кодом 1271 відноситься: будівлі для тваринництва (1271.1); будівлі для птахівництва (1271.2), будівлі для зберігання зерна (1271.3), будівлі силосні та сінажні (1271.4), будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства (1271.5), будівлі тепличного господарства (1271.6), будівлі рибного господарства (1271.7), будівлі підприємств лісівництва та звірівництва (1271.8), будівлі сільськогосподарського призначення інші (1271.9).
Поняття "сільськогосподарський товаровиробник" визначено підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14, згідно з яким це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Таким чином, це фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
Водночас, у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України зазначено, що визначення сільськогосподарського товаровиробника дано виключно для цілей глави 1 "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" розділу XIV цього Кодексу "Спеціальні податкові режими", до якої віднесено четверту групу - сільськогосподарські товаровиробники. 
Таким чином, визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у підпункті 14.1.235. пункту 14.1 статті 14 ПК України застосовується виключно для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", що прямо визначено вказаним підпунктом.
Отже, до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, дане визначення не застосовується, оскільки вказаний податок відноситься до розділу ХІІ "Податок на майно".
Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII, підпункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. 
Вирішуючи питання щодо наявності у позивача права на пільгу, передбачену пунктом «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, судом апеляційної інстанції підлягало встановленню чи наділений позивач статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права.
Колегія суддів враховує, що передбачена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.
Повертаючись до матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договорів дарування від 21 червня 2023 року належить комплекс будівель і споруд сільськогосподарського призначення загальною площею 6 316,2 кв.м., до якого входять : 3 свинарники, склад для кормів, конюшня, трансформаторна, вартове приміщення, вагова, навіси, сарай, сторожка та ін., а також вольєр площею 34,6 кв.м.
Згідно інформації наведеної ДПС України у рішення за результатами скарги від 05.12.2024 № 36439/6/99-00-06-01-03-06,згідно податкової декларації за 2023 рік, позивач задекларував дохід від діяльності КВЕД: 01.47 «розведення свійської птиці», 01.49 «розведення інших тварин».
Крім того, згідно договору оренди нежитлового приміщення від 21.06.2023 року позивач передав Громадській організації «Дніпропетровський клуб любителів декоративних, високо льотних та спортивних голубів» приміщення загальною площею 8 кв.м. за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с/рада Любимівська, буд. 1, літ. С, для здійснення некомерційної діяльності громадської організації.
Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Громадської організації «Дніпропетровський клуб любителів декоративних, високо льотних та спортивних голубів» є: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с/рада Любимівська, буд. 1, тваринницький комплекс будівель та споруд ПП «АНСІ».
Підпунктом 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлено пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку (пп. «ж»)
Отже, застосування вказаної норми передбачає наявність двох умов, власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником та об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Згідно наданих до матеріалів справи реєстраційних свідоцтв овець/кіз серія НОМЕР_1 , серія НОМЕР_2 , серія НОМЕР_3 , серія НОМЕР_4 , серія НОМЕР_5 , серія НОМЕР_6 , серія НОМЕР_7 , серія НОМЕР_8 , серія НОМЕР_9 , серія НОМЕР_10 , серія НОМЕР_11 , серія НОМЕР_12 , серія ВВ №898878, серія ВВ №898879, серія ВВ №898880, серія ВВ №898881, серія ВВ №898882, серія ВВ №898883; серія НОМЕР_13 , серія НОМЕР_14 , серія ВВ №898886, серія ВВ №898887, серія ВВ №898888; серія НОМЕР_15 , серія НОМЕР_16 , серія НОМЕР_17 , серія ВВ №898892, серія ВВ №898893, серія ВВ №898894, серія ВВ №898895, серія ВВ №898896, серія ВВ №898897, серія ВВ №898898; а також паспортів великої рогатої худоби серія НОМЕР_18 від 26.09.2022 року, серія НОМЕР_19 від 26.09.2022 року, серія НОМЕР_20 від 26.09.2022 року, серія НОМЕР_21 від 26.09.2022 року, серія НОМЕР_22 від 26.09.2022 року, серія НОМЕР_23 від 26.09.2022 року, серія НОМЕР_24 від 26.09.2022 року, серія НОМЕР_25 від 26.09.2022 року, серія НОМЕР_26 від 26.09.2022 року, серія НОМЕР_27 від 26.09.2022 року, серія НОМЕР_28 від 26.09.2022 року, серія НОМЕР_29 від 26.09.2022 року, серія LP №035671 від 23.09.2022 року, серія LP №035670 від 23.09.2022 року, серія LP №035669 від 23.09.2022 року, підтверджується ведення позивачем сільськогосподарської діяльності.
Вказані обставини слугували підставою для висновків суду першої інанції щодо частково задоволення позовних вимог.
Проте, зазначене не може бути взято до уваги, оскільки, як вбачається з оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, ГУ ДПС у Дніпропетровській області склав такі за наслідком податкового періоду 2023 року.
Крім того, надані реєстраційні свідоцтва овець/кіз, паспорта великої рогатої худоби стосуються іншого господарства, яке також належить ОСОБА_1 , але комплекс переробки за іншою адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Любимівка, комплекс переробки с/г продукції,16. 
Матеріалами справи не підтверджується, що позивач займається за адреою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с/рада Любимівська, буд. 1 виробництвом сільськогосподарської продукції, її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання, тобто є саме товаровиробником.
Відтак, не встановлено підстав для застосування приписів податкового законодавства, якими визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Суд першої інстанції вищенаведеного не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.
За наведеного вище колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є не обґрунтованими.
Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 в адміністративній справі №160/33995/24 скасувати.
Прийняти у справі нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 11 грудня 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 17 грудня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко