Справа № 463/9637/25
Провадження № 2/463/356/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року Личаківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого – судді Нора Н.В.
при секретарі – Заверуха О.Б. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання –

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить суд, ???розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений з ОСОБА_2 від 03.04.2003 року між мною ОСОБА_1 та її померлим чоловіком ОСОБА_3 , посвідчений приватним державним нотаріусом 4тої Львівської державної нотаріальної контори Матвієв Л.І. та зареєстрований у реєстрі за №1-891. Повернути у власність Позивача ОСОБА_1 квартиру за адресою АДРЕСА_1 . 
Позовні вимоги мотивує тим, що 03.04.2003 року між нею, ОСОБА_1 та її померлим чоловіком, ОСОБА_3 , 1929 року народження з однієї сторони, та ОСОБА_2 , було укладено договір довічного утримання (догляду), згідно якого їй передано у власність належну їм на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 цей договір посвідчений державним нотаріусом 4тої Львівської державної нотаріальної контори Матвієв Л.І. та зареєстрований у реєстрі за №1-891. За умовами цього договору вони, відчужувачі, передали у власність відповідачу ОСОБА_2 квартиру за адресою АДРЕСА_1 , а Відповідач прийняв вказану квартиру та зобов?язався проводити всі необхідні платежі по квартирі та комунальні послуги, а також надавати відчужувачам довічне матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла зокрема у вище вказаній квартирі, харчування, догляд і необхідні допомоги. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 10 січня 2017 року. Таким чином, вона залишилася єдиним відчужувачем за цим договором. Однак після смерті її чоловіка Відповідач перестала належним чином виконувати свої обов?язки, а саме перестала надавати матеріальне забезпечення у грошовій формі, не забезпечує достатній і якісним харчуванням, не здійснює належного догляду, не надає допомоги у побутових та медичних потребах. фактично самоусунулася від виконання умов договору. На підставі вище наведеного вона більше не бажає перебувати у зобов?язальних відносинах з відповідачем, прошу суд розірвати зазначений договір довічного утримання.
Заявою до суду розгляд представник позивачки просить слухання у справі проводити без участі позивачки та її представника. 
Інші учасники справи у судове засідання не з`вились, про час, дату і місце розгляду справи були належним чином повідомлені про причини неявки не повідомили.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 05.11.2025 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 23.01.2026 року підготовче провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання закрито та призначено до судового розгляду.
Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.
Судом встановлено, що 03.04.2003 року між ОСОБА_1 її чоловіком, ОСОБА_3 , 1929 року народження з однієї сторони, та ОСОБА_2 , було укладено договір довічного утримання (догляду), згідно якого їй передано у власність належну їм на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 цей договір посвідчений державним нотаріусом 4-тої Львівської державної нотаріальної контори Матвієв Л.І. та зареєстрований у реєстрі за №1-891.
Згідно пп. 6 договору довічного утримання (догляду) набувач приймає вказану квартиру та зобов?язується проводити всі необхідні платежі по квартирі та комунальних послугах, а також надавати відчужувачам довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, зокрема у вищевказаній квартирі, харчування, догляду і необхідної допомоги.
Відповідно до пп. 7 договору довічного утримання (догляду) ???вартість вищевказаного матеріального забезпечення встановлюється сторонами у розмірі 50 (п"ятдесят) гривень в місяць. Причому, сторони можуть домовлятись в майбутньому про збільшення або зменшення вартості матеріального забезпечення, з врахуванням можливої інфляції або індексації цін на окремі товари.
Згідно пп. 9 договору довічного утримання (догляду) відчужувачі свідчать, що вказана в договорі квартира до цього часу нікому іншому не продана, не подарована, не заставлена, в спорі, під забороною чи арештом не перебуває.
Як вбачається з свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 10 січня 2017 року вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно дост. 60 СК Українимайно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.
Відповідно дост. 63 СК Українидружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
В силу даної презумпції, яка у даній справі нічим не спростована, частки  ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в спільному майні подружжя є рівними.
Відповідно до статті 747 ЦК України майно, що належить співвласникам направі спільної сумісної власності, зокрема майно, що належить подружжю, може бути відчужене ними на підставідоговору довічного утримання (догляду). У разі смерті одного із співвласників майна, що було відчужене ними на підставі договору довічного утримання (догляду), обсяг зобов`язання набувача відповідно зменшується. Якщо відчужувачем є один із співвласників майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, договір довічного утримання (догляду) може бути укладений після визначення частки цього співвласника успільному майніабо визначення між співвласниками порядку користування цим майном.
За положеннями ч. 2ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.
Статтею 744 ЦК Українивстановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Згідно з частиною першоюстатті 749 ЦК Україниу договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.
За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці.
Відповідно до частини першоїстатті 755 ЦК Українидоговір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.
Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина першастатті 756 ЦК України).
Згідно з вимогамистатті 651 ЦК Українизміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно зі ст.ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з п. 1 ч. 1ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.
В силу ч.ч. 2, 3ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.
При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.76 ЦПК України, покладається саме на особу, яка надає це утримання.
Згідно п. 6 договору довічного утримання (догляду) набувач приймає вказану квартиру та зобов?язується проводити всі необхідні платежі по квартирі та комунальних послугах, а також надавати відчужувачам довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, зокрема у вищевказаній квартирі, харчування, догляду і необхідної допомоги.
Відповідно до п. 7 договору довічного утримання (догляду) ???вартість вищевказаного матеріального забезпечення встановлюється сторонами у розмірі 50 (п"ятдесят) гривень в місяць. Причому, сторони можуть домовлятись в майбутньому про збільшення або зменшення вартості матеріального забезпечення, з врахуванням можливої інфляції або індексації цін на окремі товари.
Позивач вказує, що відповідач дані умови договору належним чином не виконує.
Згідно з ч. 1ст. 756 ЦК Україниу разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.
В розумінні ч. 1ст. 756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на житловий будинок у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладенням договору, не пов`язано.
Згідно зіст. 12 ЦПК Українита відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зіст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтями 77,78,79,80 ЦПК Українивстановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.
Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Виходячи з викладеного, даючи оцінку вищезазначеним доказам, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених законом та договором для задоволення позову  ОСОБА_1  та вважає за необхідне розірвати договір, укладений 03.04.2003 року між ОСОБА_1  її чоловіком, ОСОБА_3 , 1929 року народження з однієї сторони, та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом 4-тої Львівської державної нотаріальної контори Матвієв Л.І. та зареєстрований у реєстрі за №1-891.
З матеріалів справи вбачається, що позивачами за подання позовної заяви про розірвання шлюбу було сплачено судовий збір у розмірі 1211,50 грн., таким чином у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені позивачами судові витрати по справі у розмірі 1211,50 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,
в и р і ш и в:
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання – задоволити.
Розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений з ОСОБА_2 від 03.04.2003 року між мною ОСОБА_1 та її померлим чоловіком ОСОБА_3 , посвідчений приватним державним нотаріусом 4тої Львівської державної нотаріальної контори Матвієв Л.І. та зареєстрований у реєстрі за №1-891. 
Повернути у власність Позивача ОСОБА_1 квартиру за адресою АДРЕСА_1 . 
Стягнути з відповідача  ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь позивача  ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,50 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Нор Н.В.