Справа №491/725/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року Ананьївський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді – Надєр Л.М.,
за участю секретаря судового засідання – Гула О.Р.,
за участю сторін у справі:
представника позивача – Карабан О.А.,
представника відповідача – Назаренко І.М.,, 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Ананьєві Одеської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 34099 гривень 43 копійки, посилаючись на те, що 08 липня 2021 року відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт споживчого кредиту. 09 липня 2021 року відповідач підписав власноручно заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту – відновлювана кредитна лінія до 75000 гривень; тип кредитної карти – картка «Універсальна GOLD»; строк кредитування – 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка, відсотків річних – 40,8%; кількість та розмір платежів, періодичність – сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу – 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 гривень, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 гривень, щомісячно – у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі – 60,00%. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13 грудня 2019 року №151 “Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України”. На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент – кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії – 10/24, тип – Універсальна GOLD, згодом, додатково отримав кредитну картку № НОМЕР_2 , строк дії – 08/27, тип – Універсальна GOLD. Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29 липня 2022 року, відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредитну картку(-ки), кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 12 серпня 2024 року має заборгованість в розмірі 34099 гривень 43 копійки, яка складається з: 26996 гривень 14 копійок – заборгованість за тілом кредита, 7103 гривні 29 копійок – заборгованість за простроченими відсотками.
З урахуванням зазначеного позивач звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. 
Ухвалою суду від 28 жовтня 2024 року було відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
В судовому засіданні представник позивача – Карабан О.А., який діє на підставі довіреності №8577-К-О від 15 серпня 2023 року, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Також надав пояснення та підтримав надану відповідь на відзив на позовну заяву.
Відповідач в судове засідання не з`явився, однак з`явилася його представник – адвокат Назаренко І.М., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВН №1414747 від 31 жовтня 2024 року та договору про надання правничої допомоги №30/10 від 30 жовтня 2024 року, яка позовні вимоги визначала частково та просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором лише за тілом кредиту, зменшивши її, зарахувавши сплачені відповідачем раніше грошові кошти як погашення заборгованості за тілом кредиту, а не по процентам, а у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами просила відмовити. Також підтримала поданий нею відзив на позовну заяву. Судові витрати просила покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Заслухавши представника позивача та представника відповідача, взявши до уваги неявку відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, відзив на позовну заяву з додатками до нього, відповідь на відзив з додатками до неї, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідачем по справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 26 вересня 2015 року Ананьївським РС ГУДМС України в Одеській області (а.с.15-16), відомостями з реєстру територіальної громади, виданими Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради за №3149 від 03 вересня 2024 року (а.с.69). 
З матеріалів справи вбачається, що 09 липня 2021 року відповідач підписав заяву про приєднання до умов та правил надання послуг, відповідно до якої отримав кредит на ступних умовах: тип кредиту та розмір кредитного ліміту – відновлювана кредитна лінія до 75000 гривень; тип кредитної карти – картка «Універсальна GOLD»; строк кредитування – 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка, відсотків річних – 40,8%; кількість та розмір платежів, періодичність – сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу – 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 гривень, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 гривень, щомісячно – у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі – 60,00%, та інше (а.с.21-31). Вказана заява підписана власноручним електронним підписом відповідача, проти чого не заперечила та що підтвердила представник відповідача.
Також відповідачем був підписаний паспорт споживчого кредиту, який містить умови кредитного договору (а.с.17-20).
Наявність заявленого у позові розміру заборгованості відповідача за вище вказаним кредитним договором, а також здійснення ним у певний період погашення кредитної заборгованої підтверджується випискою за договором №б/н за період з 12 червня 2020 року по 14 серпня 2024 року, а також розрахунком заборгованості за договором б/н від 09 липня 2021 року станом на 12 серпня 2024 року (а.с.32-61).
Так, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що як зазначено в позовній заяві, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 12 серпня 2024 року має заборгованість в розмірі 34099 гривень 43 копійки, яка складається з наступного: 26996 гривень 14 копійок – заборгованість за тілом кредита; 7103 гривні 29 копійок – заборгованість за простроченими відсотками. Відповідач погоджується з доводами позивача про укладення кредитного договору та використання кредитних коштів, однак стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору в сумі 34099 гривень 43 копійок не відповідає вимогам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем. Відповідно до вимог п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Так, військовослужбовці, визначені п.15 ст.14 Закону, які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на встановлені законодавством пільги, а саме: звільнення від сплати відсотків за користування кредитом; звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту. Так, ОСОБА_1 підписав 24 грудня 2021 року контракт про проходження громадянами України військової служби у збройних силах України на посадах офіцерського складу строком на п`ять років, відповідно до посвідчення офіцера серія НОМЕР_4 з 24 грудня 2021 року має військове звання лейтенант, що присвоєно наказом МО України №689 та займає посаду «Флагманський спеціаліст з радіотехнічної служби відділення планування та підготовки штабу військової частини НОМЕР_5 ». Наказом ВМС ЗС України №413 від 24 грудня 2022 року командиром військової частини НОМЕР_5 присвоєно ОСОБА_1 військове звання старший лейтенант. Згідно наказу №187 від 29 квітня 2024 року командувача ВМС ЗСУ відповідача призначено на посаду «Флагманський спеціаліст з радіотехнічної служби відділення планування та підготовки штабу військової частини НОМЕР_6 ». Відповідно до Довідки Ф42 від 21 жовтня 2024 року військової частини НОМЕР_6 за Формою 5 капітан-лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_6 . Таким чином з 24 грудня 2021 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, є військовослужбовцем ВМС ЗСУ. Таким чином, керуючись п.15 ст.14 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», нарахування відсотків в сумі 7103 гривень 29 копійок за кредитним договором б/н від 09 липня 2021 року ОСОБА_1 є незаконним та протиправним, а тому не можуть бути задоволені судом. Відповідно до паспорту споживчого кредиту, наданого до позовної заяви, пільговий період користування кредитними коштами – до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25-го числа місяця, наступною за датою виникнення заборгованості). Як вбачається з розрахунку заборгованості договором б/н від 09 липня 2021 року, укладеного між позивачем та відповідачем, станом на 12 серпня 2024 року, доданого до позовної заяви, ОСОБА_1 нараховувались відсотки, які сплачувались відповідачем протягом строку користування карткою, а саме: грудень 2022 року 3,78 грн.; січень 2023 р. – 4,93 грн.; лютий 2023 р. – 10,3 грн.; березень 2023 р. – 96,61 грн.; квітень 2023 р. – 853,81 грн.; травень 2023 р. – 692,51 грн., червень 2023 р. – 676,56 грн.; липень 2023 р. – 857,15 грн.; серпень 2023 р. – 674,36 грн.; вересень 2023 р. – 798,18 грн.; жовтень 2023 р. – 942,29 грн.; листопад 2023 р. – 935,95 грн.; грудень 2023 р. – 965,72 грн.; січень 2024 р. – 932,79 грн.. Загальна сума відсотків, вказана в розрахунку як «Загальне сальдо за нарахованими відсотками», стягнута з ОСОБА_1 з кредитних коштів та не врахована у відсотках, вказаних в позовній заяві – 8444,31 грн. У зв`язку з проходженням ОСОБА_1 військової служби в ВМС ЗСУ в період нарахування процентів за договором б/н від 09 липня 2021 року є незаконним, а тому грошові кошти сплачені ОСОБА_1 під час використання кредитних коштів, як проценти, мають бути зараховані як погашення заборгованості за тілом кредиту, а не по процентам. За підрахунками відповідача сума процентів за користування кредитом сплачена під час використання кредитних коштів та не врахована у позовній заяві як проценти, становить 8444,31 грн.. Таким чином, сума заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредита по договору б/н від 09 липня 2021 року становить не 26996 гривень 14 копійок, як зазначає позивач, а за підрахунками відповідача – 18551 гривня 83 копійки. Таким чином ОСОБА_1 визнає позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в сумі непогашеного тіла кредиту з вирахуванням нарахованих та сплачених ним протягом користування кредитом відсотків Також просять судові витрати покласти на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.
До відзиву представником відповідача додано копії документів, якими представник відповідача обґрунтовує доводи, зазначені у відзиві на позовну заяву: копію контакту про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ на посадах офіцерського складу від 24 грудня 2021 року, відповідно до якого відповідач підписав вказаний контракт з Морськими Силами Національного університету «Одеська морська академія» та взяв на себе зобов`язання проходити військову службу в ЗСУ протягом строку дії контракту, а в разі настання особливого періоду – і понад встановлений строк контракту. Згідно умов контракту строку його дії становить п`ять років, контракт набуває чинності з дати присвоєння первинного офіцерського звання «Лейтенант»; копію посвідчення офіцера серії НОМЕР_4 , виданого 24 грудня 2021 року Інститутом ВМС НУ «Одеська морська академія», відповідно до якого 24 грудня 2021 року відповідачу присвоєно військове звання «лейтенант», та вказане посвідчення містить відомості про проходження відповідачем військової служби; копію довідки форми 5 командира військової частини НОМЕР_6 №942 від 21 жовтня 2024 року, відповідно до якої капітан-лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_6 (а.с.45-46).
У своїй відповіді на відзив представник позивача зазначає, що відповідач не звертався до позивача із заявою про звільнення від сплати штрафних санкцій, пені і процентів по кредиту з доданням копій відповідних документів. Надані суду докази не дозволяють встановити факт проходження військової служби відповідачем. Для перерахунку заборгованості необхідно звернутись до відділення банку з оригіналами відповідних документів. У зв`язку з цим представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Крім того представником відповідача надано суду витяги з форми спілкування відповідача у чаті АТ КБ «Приватбанк» «Допомога онлайн» щодо отримання ним пільг за вище вказаним кредитним договором у зв`язку з проходження військової служби та отримання ним статусу військовослужбовця (а.с.114-115). 
Статтею 1054 ч.1 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 даної статті передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким що вчинений у письмовій формі, якщо від підписаний його стороною ( сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію банку, відповідач підписом у заяві про надання кредиту визнав та погодився на запропоновані банком умови користування послугами банку.
У відповідності з ч.2. ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 1049 ч.1 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.
Отже, згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.
Відповідно до ч.3 ст.10561 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі
Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відтак, підписання відповідачем вище вказаного кредитного договору підтверджено належними та допустимими доказами, а також підтверджено стороною відповідача, відповідач та його представник підтвердили укладення кредитного договору, використання кредитних коштів та виконання умов кредитного договору.
Зміст кредитного договору свідчить про те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину: суми кредиту, строку кредитування, розміру та порядку нарахування процентів, порядку здійснення розрахунків, в договорі вказано номер електронного платіжного засобу позичальника, на який здійснено перерахування коштів.
Що стосується позиції сторони відповідача щодо нарахованих відсотків за вказаним кредитом, суд зазначає наступне. 
Відповідно до п.18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
В постанові від 15 липня 2020 року в справі №199/3051/14 Верховний Суд звернув увагу на роз`яснення Національного банку України у своєму листі від 02 вересня 2014 року №18-112/48620, згідно яких для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
На підтвердження підстав для застосування п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» представником відповідача надано: копію контакту про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ на посадах офіцерського складу від 24 грудня 2021 року, відповідно до якого відповідач підписав вказаний контракт з Морськими Силами Національного університету «Одеська морська академія» та взяв на себе зобов`язання проходити військову службу в ЗСУ протягом строку дії контракту, а в разі настання особливого періоду – і понад встановлений строк контракту. Згідно умов контракту строку його дії становить п`ять років, контракт набуває чинності з дати присвоєння первинного офіцерського звання «Лейтенант»; копію посвідчення офіцера серії НОМЕР_4 , виданого 24 грудня 2021 року Інститутом ВМС НУ «Одеська морська академія», відповідно до якого 24 грудня 2021 року відповідачу присвоєно військове звання «лейтенант», та вказане посвідчення містить відомості про проходження відповідачем військової служби; копію довідки форми 5 командира військової частини НОМЕР_6 №942 від 21 жовтня 2024 року, відповідно до якої капітан-лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_7 .
З огляду на викладене, на відповідача поширюється пільга, встановлена п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Таким чином, відповідно до вимог п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 09 липня 2021 року, нараховані позивачем відсотки за договором №б/н від 09 липня 2021 року в розмірі 7103 гривень 29 копійок не підлягають стягненню з відповідача. 
При цьому грошові кошти, сплачені відповідачем під час використання кредитних коштів як проценти, мають бути зараховані в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, та розмір яких, як зазначає представник відповідача, складає 8444 гривні 31 копійка. Водночас, при дослідженні письмових доказів, зокрема, розрахунку заборгованості за договором №б/н від 09 липня 2021 року, судом виявлено допущену стороною відповідача арифметичну помилку при підрахуванні сплачених відповідачем відсотків під час користування кредитними коштами, загальна сума яких становить не 8444 гривні 31 копійка, а 8446 гривень 94 копійки, яка має бути зарахована в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. 
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Частинами 6 та 8 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
При цьому: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України); достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 79 ЦПК України); достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №б/н від 09 липня 2021 року в розмірі 34099 гривень 43 копійки, яка складається з: 26996 гривень 14 копійок – заборгованість за тілом кредита, 7103 гривні 29 копійок – заборгованість за простроченими відсотками, підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає лише заборгованість за тілом кредиту в розмірі, з урахуванням вимог п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», – 18549 гривень 20 копійок (26996 гривень 14 копійок (заборгованість по тілу кредиту) – 8446 гривень 94 копійок (часткова сплата відповідачем за кредитними договором, яка в порушення п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» була зарахована в рахунок погашення процентів за договором) = 18549 гривень 20 копійок). 
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно з платіжною інструкцією №BOJ69В41Е2 від 19 серпня 2024 року позивач сплатив 2422 гривні 40 копійок судового збору. Вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 54,40%, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1317 гривень 79 копійок, тобто, пропорційно задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем понесені витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 10000 гривень 00 копійок.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15 (провадження №14-382цс19), зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
В постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд також неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
При визначенні суми відшкодування суд враховує та виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи, доводів сторін та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
У своїй постанові №686/28627/18 від 27 липня 2022 року Верховний Суд дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.
Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19 та ін.
Такий підхід прослідковується і в судових рішеннях Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19 та Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі №813/481/18, провадження №К/9901/13036/19, від 08 вересня 2020 року у справі №640/10548/19, провадження №К/9901/33762/19, від 29 жовтня 2020 року у справі №686/5064/20, провадження №К/9901/22452/20.
У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.
У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18)(офіційний сайт ЄСПЛ, за посиланням: https://www.echr.coe.int/Documents/PD_satisfaction_claims_eng.pdf ).
Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату.
Відповідні висновки щодо того, що фактичними витратами на правову допомогу є, в тому числі, витрати, оплата яких буде здійснена в майбутньому ЄСПЛ виклав, зокрема, у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану» (заява №37083/03, пункт 106).
Так, у матеріалах справи наявна копія ордера на надання правничої допомоги серії ВН №1414747 від 31 жовтня 2024 року (а.с.90), копія договору про надання правової допомоги №30/10 від 30 жовтня 2024 року адвокатом Назаренко І.М. ОСОБА_1 , відповідно до якого розмір винагороди (гонорару) адвокату складає 10000 гривень 00 копійок (а.с.88), копія акту про надання послуг до договору про надання правничої допомоги №30/10 від 30 жовтня 2024 року, відповідно до якого вартість наданих послуг адвоката складає 10000 гривень 00 копійок (а.с.90 – зворотній бік).
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.ч.4-5 ст.137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, не надано.
Таким чином, судом встановлено, що представником відповідача надано до суду належні докази на підтвердження витрат на професійну правову допомогу, зокрема докази щодо обсягу наданих послуг та виконаних робіт, переліку складових наданих послуг, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність витрат на правничу допомогу по даній справі в розмірі 10000 гривень 00 копійок.
Водночас, враховуючи, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 54,40%, а тому з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 4560 гривень 00 копійок, що складає 45,60%, тобто, пропорційно задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 27, 43, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 274-279, 354 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 26 вересня 2015 року Ананьївським РС ГУДМС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_8 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», яке знаходиться за адресою: Київська область, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ЄДРПОУ 14360570, заборгованість за кредитним договором №б/н від 09 липня 2021 року, у розмірі 18549 (вісімнадцять тисяч п`ятсот сорок дев`ять) гривень 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 26 вересня 2015 року Ананьївським РС ГУДМС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_8 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», яке знаходиться за адресою: Київська область, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ЄДРПОУ 14360570, витрати пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 1317 (одна тисяча триста сімнадцять) гривень 79 копійок.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», яке знаходиться за адресою: Київська область, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ЄДРПОУ 14360570, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 26 вересня 2015 року Ананьївським РС ГУДМС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_8 , витрати на правову допомогу в розмірі 4560 (чотири тисячі п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок. 
Іншу частину позовних вимог залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.
Повний текст рішення виготовлено 19 січня 2026 року.

Суддя Надєр Л.М.

Рішення набуло законної сили "__"__________________20___ року.