ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.01.2026 Справа № 914/3280/25 
місто Львів 
Господарський суд Львівської області у складі судді Юлії СУХОВИЧ розглянув матеріали справи 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Європейські паливні рішення”, місто Київ 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Р.М.ЛОҐ”, місто Радехів, Львівська область
про стягнення 154 139,76 грн. 

Без виклику сторін.

Обставини розгляду справи. 
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Європейські паливні рішення” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Р.М.ЛОҐ” про стягнення 154 139,76 грн з яких 149 916,53 грн основний борг, 3 906,57 грн 15% річних та 316,66 грн інфляційних втрат. 
Ухвалою від 27.10.2025 суд залишив без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Європейські паливні рішення” та надав позивачу строк для усунення недоліків. У зв`язку із усуненням 28.10.2025 позивачем недоліків позовної заяви суд ухвалою від 03.11.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. 
Копія ухвали Господарського суду Львівської області від 03.11.2025 про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи, була доставлена позивачу, представнику позивача та відповідачу до їхніх електронних кабінетів в підсистемі «Електронний суд», що підтверджується довідками про доставку електронних листів від 04.11.2025. 
Оскільки суд здійснював розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, тобто без можливості для відповідача взяти участь у судовому засіданні і викласти свої заперечення проти задоволення позову, право відповідача надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування, заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, передбачене статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, могло бути реалізоване шляхом подання відзиву. 
Від відповідача не надходили заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотання про її розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін. Відзив на позов також не подано.
Згідно зі статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. 
Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
У зв`язку із закінченням строку наданого для вирішення спору, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі. 
Суть спору та правова позиція учасників справи. 
Позиція позивача. 
В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейські паливні рішення» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Р.М.ЛОҐ» було укладено договір №002111126 від 17.09.2024, відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався забезпечити покупцеві поставку товарів та послуг в мережі станцій, через систему Е100, з використанням карток, а покупець зобов`язується приймати товари та послуги у власність та оплачувати їх вартість на умовах даного договору.
Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати за отриманий товар повністю не виконав, внаслідок чого станом на момент подання позовної заяви, за розрахунками позивача, у відповідача існує заборгованість у розмірі 149 916,53грн зі сплати основного боргу за поставлений товар. 
У зв`язку з порушенням строків оплати, відповідачу нараховано інфляційні втрати в сумі 316,66 грн та 15 процентів річних в сумі 3 906,57 грн. 
Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 154 139,76 грн заборгованості, з яких 149 916,53 грн основного боргу, 316,66 грн інфляційних втрат та 3 906,5715грн процентів річних. 
Позиція відповідача.
Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав, проти позову не заперечив. 
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне. 
17.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейські паливні рішення» (надалі по тексту рішення - позивач, згідно з договором – постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Р.М.ЛОҐ» (надалі по тексту рішення - відповідач, згідно з договором – покупець) було укладено договір №002111126 від 17.09.2024, згідно із яким постачальник зобов`язується забезпечувати покупцю поставку товарів та послуг в мережі станцій через систему Е100 з використанням карток, а покупець зобов`язується приймати товар та послуги у власність та оплачувати їх вартість.
Відповідно до пункту 1.2. договору найменування, асортимент товару та послуг, які постачальник повинен поставити покупцю визначаються усною заявкою пред`явника картки.
Згідно з пунктом 1.3 договору умови про товари та/або послуги, їх ціна, строк оплати вказуються сторонами в додатках (специфікаціях) до цього договору, які є його невід`ємною частиною.
Кількість товару, що поставлено в рамках цього договору, відображається в рахунках на оплату,додатках до рахунків на оплату, видаткових накладних та актах прийому-передачі товару(пункт 2.2. договору).
Приписами пункту 3.1 договору встановлено, що даним договором постачальник забезпечує покупцеві можливість використання карток для придбання (отримання) товарів та/або послуг на автозаправних станціях і пунктах дорожнього сервісу, що перебувають на митній території України (мережа станцій). Підписанням даного договору, покупець підтверджує що він повідомлений про те, що постачальник, здійснює лише посередницьку діяльність у торгівлі паливом (реалізація за допомогою смарт-карток Е100). Постачальник не здійснює операції з фізичного отримання та відпуску пального, а є тільки посередником, не має при цьому власних автозаправних станцій, місць зберігання пального та інших об`єктів.
Відповідно до пункту 3.2. поставка товару покупцю здійснюється партіями, на умовах ЕХW (Інкотермс 2010), шляхом заправлення транспортного засобу через паливо роздавальні колонки, з використанням терміналів.
Під партією товару сторони розуміють товари в кількості та асортименті, передані покупцю на АЗС, згідно усної заявки покупця (пред`явника картки) виходячи з потреб покупця. Товар відпускається при умові: пред`явлення картки покупцем (пред`явником картки) та правильного введення пін-коду.
Право власності на товар переходить до покупця в момент заправлення товаром транспортного засобу (пункт 3.3. договору).
Відповідно до пункту 3.4 договору по завершенні розрахункового періоду, постачальник відправляє на електронну адресу покупця наступні документи: видаткову накладну/акт прийому-передачі товарів; акт наданих послуг та рахунок на оплату з деталізованими розшифруваннями (де зазначені номери карток за якими здійснювались угоди, дати угод, назви станцій на яких здійснені угоди; кількість отриманих товарів та послуг).
По закінченні календарного місяця постачальник зобов`язаний відправити покупцю оригінали документів вказаних в частині першій цього пункту, специфікацію та акт звірки взаєморозрахунків, на актуальну адресу для листування покупця (за винятком використання електронного документообігу).
Сторони можуть вести документообіг первинних облікових документів за даним договором, в тому числі рахунків на оплату, актів наданих послуг, видаткових накладних, актів прийому передачі товару, актів прийому передачі послуг, специфікацій (додатків), актів звірки взаєморозрахунків та інших первинних облікових документів, що фіксують здійснення господарських операцій за даним договором, та застосовуються у бухгалтерському обліку в електронній формі. Також в електронному вигляді можуть підписуватись додаткові угоди до даного договору.
Первинні облікові документи, складені в електронній формі з дотриманням вимог чинного законодавства України про електронні документи та електронний документообіг, визнаються сторонами як оригінали. На вимогу однієї із сторін первинні облікові документи можуть бути складені та підписані в паперовій формі.
Сторони погодили, що у разі розширення постачальником списку послуг, що надаються покупцевіта/або додавання нових здійснюється в автоматичному режимі. Сповіщення покупця про розширенняпродавцем списку послуг, здійснюється через особистий кабінет покупця. Вимкнення Послуг здійснюєтьсяпокупцем самостійно шляхом відповідних дій в особистому кабінеті. Якщо вимкнення послуг не булоздійснено покупцем, рахується, що покупець ознайомлений та згоден з умовами надання послуги.Положення даного пункту застосовуються також до Web-послуг (пункт 1.4. договору). 
Відповідно до пункту 4.1 договору розрахунки, за товари/послуги та Web-послуги які були поставлені/надані за цим договором здійснюються в національній валюті Українигривні, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.
Пунктом 4.3 договору визначено, що оплата здійснюється в останній день розрахункового періоду, але не пізніше 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту виникнення у покупця обов`язку щодо оплати, на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату.
Розрахунковий період - проміжок часу, протягом якого покупець здійснює угоди звикористанням карток, а постачальник веде облік цих угод. Договором №002111126 від 17.09.2024, встановлено 2 розрахункових періоди: перший - з 1 числа по 15 число поточногомісяця, та другий - з 16 числа по останній день місяця.
У пункті 4.5 договору зазначено, ціну даного договору складає сума вартості товару/послуг поставлених/наданих покупцю на підставі цього договору.
Приписами пункту 4.6 договору встановлено, що вартість товарів та/або послуг, а також Web-послуг за даним договором вказується постачальником у рахунках на оплату, видаткових накладних/актах прийому-передачі товару та актах наданих послуг.
Інформація про включені до ціни товарів та послуг податки буде відображена у відповідних первинних бухгалтерських документах.
Пункт 7.2 договору встановлює, що у випадку невиконання або неналежного виконання покупцем свого обов`язку по оплаті придбаних товарів та/або послуг у встановлені цим договором строки покупець зобов`язаний заплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також п`ятнадцять відсотків річних від простроченої суми за весь період прострочення, починаючи з дня, наступного за днем, у який фактично повинна була надійти оплата.
Вимоги покупця щодо повернення переплачених сум або інші вимоги покупця по відношенню до постачальника, претензії й заперечення по рахунках на оплату іншим документам, передбачених даним договором, не дають покупцеві право призупиняти платежі за даним договором.
Цей договір набуває чинності з 17.09.2024 та укладений на невизначений строк (пункт 9.1 договору).
Відповідно до пункту 10.19 договору даний договір укладається в електронному вигляді шляхом його підписання за допомогою кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису або іншого виду (типу) підпису що може бути використано для укладення договорів згідно чинного законодавства України. Договір є укладеним після його підписання сторонами в вищеописаний спосіб. Підписання даного договору є акцептом його укладення в розумінні чинного законодавства України, зокрема в розумінні частини шостоїстатті 11 Закону України "Про електронну комерцію". Сторони визнають дійсність договору в електронній формі, без обов`язкового виготовлення його паперових примірників. Додаткові угоди до договору а також будь-які документи що підписуються сторонами у зв`язку з його виконанням (в тому числі акти прийому-передачі карток) можуть також підписуватися Сторонами в електронному вигляді в спосіб.
Договір підписаний сторонами кваліфікованими електронним підписом у порядку, визначеному частиною шостою статті 11 "Про електронну комерцію", без зауважень та заперечень до нього.
Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
В матеріалах справи відсутні докази того, що договір визнавався недійсним в судовому порядку.
Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір №002111126 від 17.09.2024 чинний на час ухвалення рішення у справі.
На виконання умов договору між Товариством з обмеженою відповідальністю "Європейські паливні рішення" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Р.М.ЛОҐ» були підписані акт прийому-передачі карток від 17.09.2024 та від 14.04.2025 за договором№002111126 від 17.09.2024.
Постачальник передав, а покупець прийняв у тимчасове користування ідентифікаційні пластикові картки Е100, які є власністю постачальника, а саме: 0021111260014, 0021111260022, 0021111260030, 0021111260048, 0021111260055, 0021111260063, 0021111260071, 0021111260089, 0021111260087, 0021111260105, 0021111260113, 0021111260121.
Для оплати виконаних перед відповідачем зобов`язань, первісним кредитором з використанням програмної продукції у вигляді онлайн-сервісу електронного документообігу «Вчасно», з накладення електронного цифрового підпису, направлено відповідачу рахунки на оплату, а саме: №12814 від 15.07.2025 на суму 100 374,60 грн; №12815 від 15.07.2025 на суму 2,09 грн; №13416 від 31.07.2025 на суму 83 568,80 грн; №13417 від 31.07.2025 на суму 0,80 грн.
Позивачем з 01.07.2025 по 31.07.2025 належним чином виконано зобов`язання перед відповідачем на загальну суму 183 946,29 грн.
Поставки товару (дизельне паливо, AdBlue, бензин А-95) за договором позивачем відповідачу підтверджується видатковою накладною №12814 від 15.07.2025 на суму 100 374,60 грн та видатковою накладною №13416 від 31.07.2025 на суму 83 568,80 грн.
Позивач зазначив, що для оплати виконаних перед відповідачем зобов`язань він, з використанням програмної продукції у вигляді онлайн-сервісу електронного документообігу "Вчасно", направив відповідачу рахунки на оплату №12814 від 15.07.2025 на суму 100 374,60грн, №12815 від 15.07.2025 на суму 2,09 грн, №13416 від 31.07.2025 на суму 83568,80 грн., №13417 від 31.07.2025 на суму 0,80 грн.
Позивачем також долучено до матеріалів справи акт звірки взаєморозрахунків між Товариством з обмеженою відповідальністю "Європейські паливні рішення" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Р.М.ЛОҐ».
Зокрема, з акта звірки взаєморозрахунків за червень 2025 вбачається, що станом на 30.06.2024 заборгованість відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Європейські паливні рішення" становить 130 970,24 грн.
Відповідачем в липні було здійснено оплату на суму 165 000,00 грн (платіжна інструкція №145 від 01.07.2025 на суму 80 000,00 грн та платіжна інструкція №1 від 18.07.2025 на суму 85 000,00 грн) з яких 130 970,24 грн в якості погашення заборгованості за попередній період (сальдо кінцеве - дебет позивача 130 940,24 грн). А 34029,76 грн оплата за товари та послуги отримані в липні 2025.
Таким чином, станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача за договором №002111126 від 17.09.2024 складає 149 916,53 грн.
З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №11/15 від 11.09.2025, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.
У зв`язку з порушенням строків оплати позивач нарахував відповідачу 316,66 грн інфляційні втрати та 3 906,57 грн 15% річних. 
Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 154 139,76 грн заборгованості, з яких 149 916,53 основного боргу, 316,66 грн інфляційні втрати та 3 906,57 грн 15% річних. 
Висновки суду.
Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 
Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Суд зазначає, що за приписамистатті 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Також, приписамистатті 12 Закону України "Про електронну комерцію", передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з пунктом 12 частини 1статті 3 Закону України "Про електронну комерцію"одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що й отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Як вбачається з матеріалів справи, укладений між сторонами договір підписано через онлайн сервіс "Вчасно" за допомогою кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису та печатки, що підтверджено відповідним протоколом.
Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір №002111126 від 17.09.2024.
До спірних правовідносин застосовуються положення чинного законодавства про поставку та купівлю-продаж.
Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. 
Відповідно до частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Досліджуючи питання поставки позивачем товару та надання ним послуг, суд враховує, що сторони погодили особливий порядок оформлення відповідного факту. Так, за умовами договору по завершенні розрахункового періоду позивач зобов`язався направляти відповідачу в електронній формі за допомогою сервісу “Вчасно” первинні документи (видаткову накладну, акт наданих послуг) та рахунки на оплату з деталізованими розшифруваннями. У свою чергу, відповідач повинен був підписувати та повертати позивачу відповідні документи протягом п`ятнадцяти календарних днів, починаючи від дати їх отримання, яка збігається з датою відправки таких документів позивачем. У разі, якщо позивач протягом встановленого строку не одержить від відповідача письмового заперечення щодо надісланих йому документів, доказів їх некоректності, то такі документи вважатимуться правильними, прийнятими, а відповідач вважатиметься таким, що згідний з вказаною в них інформацією.
У матеріалах справи наявні видаткові накладні, акти надання послуг, рахунки на оплату та документи із деталізованими розшифруваннями за липень 2025 року на загальну суму 183 946,29 грн, які надсилалася позивачем відповідачу в електронній формі та які підписані і скріплені печаткамиобох сторін.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Європейські паливні рішення” свої зобов`язання по договору поставки №№ 002111126 від 17.09.2024 виконало повністю, позивачем доведено факт поставки товару та надання послуг за договором 002111126 від 17.09.2024 у липні 2025 року на загальну суму 183 946,29 грн.
Товар прийнято без жодних зауважень щодо кількості та якості. 
Згідно з матеріалами справи, жодних зауважень зі сторони відповідача в накладних не зазначено. 
Відповідачем в липні було здійснено оплату на суму 165 000,00 грн (платіжна інструкція №145 від 01.07.2025 на суму 80 000,00 грн та платіжна інструкція №1 від 18.07.2025 на суму 85 000,00 грн) з яких 130 970,24 грн в якості погашення заборгованості за попередній період (сальдокінцеве - дебет позивача 130 940,24 грн), що відображено в акті звірки взаємних розрахунків за червень 2025 року, а 34 029,76 грн оплата за товари та послуги отримані в липні 2025.
Таким чином, відповідач порушив свої зобов`язання, оплату за поставлений товар по договору по договору №002111126 від 17.09.2024 згідно долучених до матеріалів справи видаткових накладних,рахунків на оплату за липень 2025, в повному обсязі не провів, відтак як і станом на момент подання позовної заяви, так і станом на дату ухвалення рішення (02.01.2026) у відповідача існує заборгованість зі сплати основного боргу за поставлений товар згідно договору №002111126 від 17.09.2024 на загальну суму 149 916,53 грн.
Відповідач наявності заборгованості зі сплати основного боргу в сумі 149 916,53 грн не спростовував, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду, відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав, проти позову не заперечив, власного контррозрахунку не надав. 
У відповідності із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Згідно з частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення основного боргу в сумі 149 916,53 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо нарахованих позивачем інфляційних втрат та 15 процентів річних, суд зазначає наступне. 
Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку позовних вимог, позивач просить стягнути інфляційні втрати на загальну суму 316,66 грн та 15 проценти річних на загальну суму 3 906,57 грн. 
Відповідно до пункту 4.7. договору, якщо постачальник протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів, починаючи від дати отриманняпокупцем видаткових накладних/актів прийому-передачі товару та/або актів наданих послуг, не одержитьвід покупця письмового заперечення по даним документам та покупець не надасть докази некоректностівказаних документів, документи вважаються вірними, прийнятими покупцем та покупець вважається такимщо згідний з вказаною в них інформацією (кількістю, вартістю отриманих товарів та/або послуг); сторонипогодили що для цілей цього договору дата отримання покупцем видаткових накладних/актів прийому-передачі товару та/або актів наданих послуг при направленні таких документів до покупця засобамиелектронного зв`язку/за допомогою електронного документообігу вважається такою що збігається з датоювідправки таких документів постачальником.
Суд перевірив розрахунок інфляційних втрат та 15 процентів річних, та встановив, що позивач при їх розрахунку правильно визначив періоди нарахування, отже до стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати на загальну суму 316,66 грн, 15 процентів річних на загальну суму 3906,57 грн. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. 
Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. 
У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Стандарт доказування «вірогідності доказів» на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020. 
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними, доказами наявність правових підстав для задоволення позовних вимог повністю. 
Судові витрати.
Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2779 від 21.10.2025. 
Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України необхідно покласти на відповідача.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, частиною 9 статті 165, статтями 236-238, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд 
ВИРІШИВ 
1. Позов задовольнити повністю. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.М.ЛОҐ» (80200, Львівська область, Червоноградський район, місто Радехів, проспект Відродження, будинок 14; ідентифікаційний код юридичної особи 44732469) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейські паливні рішення» (04073, місто Київ, проспект Бандери Степана, будинок 9, корпус 2, офіс 2-301, ідентифікаційний код юридичної особи 45407600) заборгованістьза договором №002111126 від 17.09.2024 в розмірі 149916,53 грн основного боргу, 316,66 грн інфляційні втрати, 3 906,57 грн 15% річних та 2 422,40 грн судового збору. 
3. Наказ видати згідно статті 327 Господарського процесуального кодексу України після набрання рішенням суду законної сили. 

Рішення набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.
Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua. 

Суддя Сухович Ю.О.