РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 293/1640/25
Провадження № 2/293/206/2026

02 лютого 2026 року	селище Черняхів	

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді Проценко Л.Й.
за участю секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості
ВСТАНОВИВ:
І.Короткий зміст позовних вимог
29.12.2025 до Черняхівського районного суду Житомирської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява, подана ТОВ «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. За змістом позову позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованість за кредитним договором №2027614926 від 29.11.2019 в розмірі 14 390,66 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 29.11.2019 АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №2027614926 шляхом приєднання до умов договору в цілому, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання за договором.
24.03.2023 АТ «ОТП банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» уклали договір факторингу №24/03/23, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив, а позивач прийняв право грошової вимоги за кредитним договором №2027614926 від 29.11.2019, укладеним між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 . 
Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою, документально підтвердженою в розмірі 14 390,66 грн. та складається з:
-заборгованості за тілом кредиту 9 200 грн., 
-заборгованості за відсотками 5 190,66 грн.
ІІ. Процесуальні дії у справі та короткі позиції сторін
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 29.12.2025, справа передана на розгляд судді Проценко Л.Й.
На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, 30.12.2025 судом отримано інформацію з про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 (а.с.72).
30.12.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначив на 12 год. 40 хв. 02.02.2026 (а.с.74).
02.02.2026 в судове засідання сторони не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.
Позивач повноважного представника у судове засідання не направив. У позовній заяві представник позивача просить проводити розгляд справи за відсутністю представника товариства, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.5).
Відповідач про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Однак, поштовий конверт надісланий відповідачу на адресу місця реєстрації, повернувся до суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення "адресат відсутній " (а.с.80).
Відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в суді, оскільки днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку.
Оскільки явка відповідача судом не визнавалась обов`язковою, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч.8 ст.178 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 
Судом встановлено, що 29.11.2019 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2027614926.
Відповідно до п. 1.1. кредитного договору кредит видається позичальнику у загальному розмірі 6132,45 грн. (5469,00 грн - на придбання товару, 390,00 грн - на сплату додаткових послуг банку «СЬС +Довідка» та 273,45 грн. на придбання послуг зі страхування у продавця). Дата остаточного повернення кредиту 29.04.2020; строк, на який надається кредит визначений графіком платежів.
Згідно з п. 1.2. кредитного договору протягом його дії для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0.01 % річних.
Пунктом 1.3. кредитного договору визначено, що повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань.
За користування кредитом банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку та інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до договору. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5 % в місяць. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних (а.с.22-23).
З паспорта споживчого кредиту від 29.11.2019 підписаного сторонами вбачається, що клієнту надано інформацію щодо основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та іншу інформацію щодо кредиту (а.с.25).
Згідно Графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, встановлена кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом (а.с.24,26).
На виконання умов зазначеного договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, сплативши на користь продавця суму за товар, придбаний відповідачем, в розмірі 5469,00 грн., що підтверджується специфікацією до кредитного договору ОСОБА_1 від 29.11.2019. Згідно цієї специфікації АТ «ОТП Банк» прийнято позитивне рішення щодо можливості надати позичальнику – фізичній особі кредиту згідно кредитного договору №2027614926 сума кредиту на товари – 5469,00 грн. При цьому початковий внесок відповідача становить 2000,00 грн., кредит 5 469,00 грн, що разом складає вартість товару – 7 469,00 грн (а.с.3).
Покупка товару підтверджується товарним чеком та видатковою накладною №40006780210 від 29.11.2019 (а.с.29, 30).
З розрахунку заборгованості за договором №2027614926 від 29.11.2019 вбачається, що загальна заборгованість ОСОБА_1 станом на 24.03.2023 за договором становить 14 390,66 грн. (а.с.47-61).
Відповідно до виписки з рахунку приватного клієнта №2027614926 вбачається, що відповідач частково погашав кредит, що підтверджує факт отримання ним кредитних коштів та їх використання (а.с.12-15).
24.03.2023 АТ «ОТП банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» уклали договір факторингу №24/03/23. Відповідно до умов даного договору позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі боржників, зокрема за кредитним договором №2027614926 від 29.11.2019, укладеним між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 на суму 14 390,66 грн., що підтверджується витягом з додатку №1 до договору факторингу (а.с.35-39, 9,10, 79).
ІV.Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Однак відповідач, не виконуючи належним чином зобов`язання за Договором не дотрималася зазначених вимог, що призвело до виникнення заборгованості за кредитом. Надані позивачем докази та розрахунок заборгованості не був спростований відповідачем в ході судового розгляду.
Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем в належній формі був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримала кредит на придбання товару та можливість користуватись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, таким чином сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору кредиту.
Відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору, зазначений договір недійсним не визнано, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню позичальника, було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог.
При цьому, на підставі договору факторингу №24/03/23 укладеного з первісним кредитором 24.03.2023, позивач набув права вимоги про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором №2027614926 від 29.11.2019.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 14 390,66 грн. є обґрунтованими та, виходячи із наданого розрахунку позивача, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
V. Розподіл судових витрат
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40грн.
При визначенні розміру витрат понесених позивачем на правничу допомогу у суді, суд враховує наступне.
Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Брайт Інвестмент» понесло витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді в розмірі 5000,00 грн., що підтверджується:
- договором про надання правничої допомоги №43115064 від 01.07.2025 (а.с.19-21), 
- додатковою угодою №2027614926 до договору №43115064 про надання правничої допомоги від 01.07.2025 (а.с.40), 
-актом №2027614926 про підтвердження надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 25.12.2025 (а.с.11);
-детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатським бюро «Ольги Клещ», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за договором ТОВ «Брайт Інвестмент» щодо стягнення кредитної заборгованості за договором про надання правничої допомоги №43115064 від 01.07.2025 (а.с.18), 
-платіжною інструкцією №3722 від 23.12.2025 (а.с.43).
Дослідивши надані позивачем докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, ціну позову та її значення для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тривалість судового провадження, наявність численної усталеної практики, суд вважає, що витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи, тому зменшує розмір витрат на правничу допомогу до 3000,00грн.
Керуючись ст. 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» заборгованість за кредитним договором №20276114926 від 29.11.2019 в розмірі 14 390 (чотирнадцять тисяч триста дев`яносто) гривень 66 копійок, витрати зі сплаті судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників у справі:
Позивач:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» код ЄДРПОУ 43115064, адреса місцезнаходження: 49001, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Січових Стрільців, 9

Відповідач:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,
адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено та підписано 02.02.2026.

Головуюча суддя 	Людмила ПРОЦЕНКО