Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/8/26
Провадження №2-а/338/2/26
22 січня 2026 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді Рибки Л.Я.,
з участю секретаря Остапишин І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення, 
Сторони у справі: 
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 
Представник відповідача: ОСОБА_2 

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №2534 від 29 грудня 2025 року про накладення адміністративного стягнення у виді накладення штрафу у розмірі 17000 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що через додаток «Резерв +» йому стало відомо, що він перебуває у розшуку. 
02 вересня 2025 року він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для з`ясування обставин щодо оголошення його в розшук, де його повідомили, що будучи військовозобов`язаним та маючи висновок ВЛК, він повторно не пройшов військово-лікарську комісію, для визначення ступеня придатності до військової служби, чим порушив вимоги ст. 210-1 КУпАП. Із вказаним правопорушенням позивач погодився, подав заяву про визнання вини, у зв`язку із чим 30 вересня 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 було винесено постанову №1437 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП, якою на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, який він сплатив 07 жовтня 2025 року після отримання даної постанови.
У грудні 2025 року в додаток «Резерв+» йому надійшло повідомлення про оголошення його в розшук через не проходження ВЛК. 15 грудня 2025 року він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для з`ясування обставин щодо повторного подання його в розшук, де працівником першого відділу складено протокол №50 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП та призначено розгляд справи на 29 грудня 2025 року.
29 грудня 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 було винесено постанову №2534 у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, якою на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.
Із винесеною постановою не погоджується, вважає, що його двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за одне і те ж правопорушення, щодо якого раніше було винесено постанову про накладення штрафу та яку він виконав і оплатив штраф у розмірі 17000 грн. Зазначає, що обидві постанови №1437 від 30 вересня 2025 року та №2534 від 29 грудня 2025 року за змістом, описом обставин є ідентичними та стосуються одного і того ж правопорушення. Тому, просить скасувати постанову №2534 від 29 грудня 2025 року ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Представник відповідача направив через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволені позову. У відзиві зазначає, що позивач ні до 05 червня 2025 року, ні після 30 вересня 2025 року (дати винесення постанови про накладання адміністративного стягнення № 1437), ні до 13 грудня 2025 року (дати складання протоколу про адміністративне правопорушення № 50), ні до 23 грудня 2025 року (дати повторного проходження ВЛК, згідно довідки ВЛК № 2025-1223-1651-5357-0) до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста для отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не звертався та електронне направлення самостійно не формував.
Вважає, що позивач вчинив нове правопорушення, тобто продовжив не виконувати вимоги п.2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист", яке посадові особи виявили 13 грудня 2025 року.
Ухвалою від 08 січня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін з урахуванням положень ст. 286 КАС України.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, у поданій позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, направив через систему "Електронний суд" відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову, розгляд справи проводити без їхньої участі.
У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Як передбачено ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
Відповідно до ст.252 КУпАП та ч.1 ст.90 КАС України орган (посадова особа) та суд оцінюють докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень має довести правомірність прийнятого ним рішення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Так, у ч.3 ст. 210-1 КУпАП визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Згідно з ч.1 ст.210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Дана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для їх встановлення необхідно керуватись положеннями інших нормативно-правових актів.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закон України "Про оборону України", Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" затверджений постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій Указом Президента України N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває і по теперішній час.
З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 N 65/2022 "Про загальну мобілізацію" на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації. Таким чином, з 24 лютого 2022 року на всій території Україні триває особливий період.
Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до абз.1 ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Відповідно до абз.3 ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Разом з тим, згідно з пунктом 2 Розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" від 21 березня 2024 №3621-IX, установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Судом встановлено, що 30 вересня 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 винесено постанову №1437 у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17000 грн. 
В описовій частині постанови №1437 зазначено, що громадянин ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та маючи статус по військово-лікарській комісії "непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час" не перепройшов військово-лікарську комісію до 05 червня 2025 року для визначення належного ступеня придатності до служби у Збройних силах України, тобто не виконав вимоги п. 2 Прикінцевих і перехідних військовослужбовців Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав мобілізаційну підготовку та поліцейських на соціальний захист" і абз.4 ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію". Обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення передбачені ст.34 КУпАП або відомості про такі обставини відсутні. Згідно вимог ч.7 ст.38 КУпАП строки притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися, так як 3-х місячний термін з моменту виявлення (02 вересня 2025 року) та рік з моменту вчинення (05 червня 2025 року) адміністративного правопорушення не пройшов. Вчинене громадянином ОСОБА_1 правопорушення відбулося в період дії особливого періоду згідно з Указом Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року. Враховуючи вище викладене громадянин ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. (а.с. 8).
Позивач, на виконання постанови, 07 жовтня 2025 року сплатив штраф у сумі 8500 грн (в порядку ст.3003 КУпАП 50 відсотків розміру від суми штрафу), що підтверджується копією квитанції (а.с. 10).
15 грудня 2025 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 складено протокол №50 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , відповідно до якого 15 грудня 2025 року останній самостійно прибув для усунення порушення законодавства про мобілізацію. Під час звірки облікових даних, було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та маючи висновок військово-лікарської комісії "непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час", не перепройшов військово-лікарську комісію до 05 червня 2025 року для визначення належного ступеня придатності до військової служби, тобто не виконав вимоги п.2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" і абз.4 ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", тобто вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП та зазначено дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме 29 грудня 2025 року о 11 год 00 хв. (а.с. 9).
До матеріалів справи, позивачем додано довідку ВЛК №2025-1223-1651-5357-0 від 23 грудня 2025 року про проходження ним ВЛК ще до винесення оскаржуваної постанови (а.с.11)
Також позивачем додано копію витягу із додатка "Резерв+", де у графі "Постанова ВЛК" вказано – придатний, а у графі "Дата ВЛК"- зазначена дата 23 грудня 2025 року, тобто дата проходження.
В подальшому, 29 грудня 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 винесено постанову №2534 у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17000 грн.
У фабулі оскаржуваної постанови зазначено, що громадянин ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним та маючи висновок військово-лікарської комісії "непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час", не перепройшов військово-лікарську комісію до 05 червня 2025 року для визначення належного ступеня придатності до військової служби, тобто не виконав вимоги п.2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення, прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" і абз.4 ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", тобто вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Відносно громадянина ОСОБА_1 створено звернення до органів національної поліції Е4159153 від 13 грудня 2025 року. 
Згідно вимог ч.7 ст.38 КУпАП строки притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися, так як 3-х місячний термін з моменту виявлення (13 грудня 2025 року) адміністративного правопорушення не пройшов. Вчинене громадянином ОСОБА_1 , правопорушення відбулося в періоду дії особливого періоду згідно з Указом Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року. Враховуючи вище викладене громадянин ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП (а.с.7).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.
Твердження представника відповідача про те, що датою виявлення правопорушення за ч.3 
ст. 210-1 КУпАП є 13 грудня 2025 року, а також те, що таке правопорушення є триваючим не заслуговують на увагу з таких підстав.
Так, відповідно до ч.7 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
За приписами ч.9 ст.38 КУпАП початком відліку строку накладення адміністративного стягнення є день виявлення адміністративного правопорушення (три місяці) та день вчинення (не пізніше одного року).
Згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Виходячи із змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 не пройшов ВЛК для визначення належного ступеня придатності до військової служби, яку мав пройти до 05 червня 2025 року. Отже, суд зазначає, що крайнім строком вчинення правопорушення відповідачем є 05 червня 2025 року. 
У постанові №2534 від 29 грудня 2025 року посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначено дату виявлення правопорушення - 13 грудня 2025 року.
Водночас днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли уповноваженому органу (його посадовим особам) стали відомі будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення. 
Судом встановлено, що принаймні 02 вересня 2025 року уповноваженій особі ІНФОРМАЦІЯ_4 стало відомо про невиконання ОСОБА_1 вимог вимоги п.2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення, прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" і абз.4 ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (постанова №1437 від 30 вересня 2025 року, а.с.8).
Таким чином, оскаржувана постанова №2534 від 29 грудня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 винесена після закінчення 3-х місячного строку, встановленого ч.9 ст.38 КУпАП.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Крім того, відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне і те ж саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до п.8 ст.247 КУпАП провадження у справі не має бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі наявності по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення. 
Таким чином, оскільки підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності вдруге, згідно з оскаржуваною постановою, є той факт, що ОСОБА_1 маючи право на відстрочку на підставі п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у зв`язку із вихованням дитини з інвалідністю до 05 червня 2025 року не пройшов повторний медичний огляд, чим порушив, зокрема, вимоги п.2 розділу II Закону України "Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальних захист", тобто за те ж правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності постановою №1437 від 30 вересня 2025 року та з огляду на вимоги ст.61 Конституції України, суд приходить до висновку, що позивача ОСОБА_1 двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за одне і те ж саме правопорушення, що прямо суперечить конституційним гарантіям.
З огляду на викладене, беручи до уваги сукупність досліджених та перевірених у справі доказів, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №2534 від 29 грудня 2025 року про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст.210-1 КупАП та закриття справи про адміністративне правопорушення слід задольнити.
Постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 №2534 від 29 грудня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з а ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн скасувати, провадження у справі закрити.
З урахуванням вимог ч.1 ст. 139 КАС України, так як позов задоволено, судові витрати слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 2534 від 29 грудня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП задовольнити.
Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 №2534 від 29 грудня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 665 грн 50 коп.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Богородчанського
районного суду     Л.Я. РИБКА