ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
14.01.2026	Справа № 910/11082/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу
за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ" 
про стягнення 219 270,26 грн

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - позивач) з позовом до Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ" (далі - відповідач) про стягнення 219 270,26 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань згідно з договором № 1704000183 від 30.03.2017 в частині оплати наданих послуг у встановлений договором строк.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).
24.09.2025 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній просить проводити розгляд справи за участю його представника, а також заперечує проти задоволення позовних вимог.
Ухвалою від 25.09.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
06.10.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив.
13.10.2025 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.
Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.
Суд відзначає, що сторонам було надано достатньо часу (з урахуванням введеного на території України воєнного стану та затримок у доставці поштової кореспонденції, оголошенням повітряних тривог, відключень електричної енергії та інших негативних наслідків) для подання всіх пояснень, заяв та клопотань.
Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення на такі вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі - Позивач або Оператор) та Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ» (далі - Відповідач або Замовник), керуючись Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2493 (далі - Кодекс або Кодекс ГТС), уклали договір транспортування природного газу № 1704000183 від 30.03.2017.
Вказаний Договір укладений у формі Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2497. Відносини між сторонами регулюються цим Кодексом, Законом України «Про ринок природного газу», нормативно-правовими актами Регулятора, чинним законодавством та укладеним Договором.
Відповідно до п. 2.3 договору послугою, яка може бути надана Відповідачу за цим Договором, є, зокрема, послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності).
Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати Послуги на умовах, зазначених у Договорі (п. 2.6 Договору).
Згідно з п. 2.7 договору Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів.
Відповідно до п. 6.1 договору Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього Договору (розподіл потужності).
Приписами п. 7.1 Договору зазначено, що вартість послуг розподілу потужності розраховується за тарифами, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП).
Тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується Сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього Договору (п. 7.3 Договору).
Відповідно до п. 8.1 договору величина договірної потужності Замовника визначається згідно з величиною потужностей, визначених у додатку 1 до цього Договору. Величина договірної потужності Замовника визначається відповідно до розподілу потужності, який здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу, та оформлюється додатком 1 до цього Договору.
Згідно з п. 8.3 Договору оплата вартості договірної потужності Замовником здійснюється на підставі рахунка-фактури шляхом перерахування грошових коштів в сумі вартості замовленої потужності на період газового місяця на рахунок оператора на умовах 100 відсоткової попередньої оплати за п`ять робочих днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей.
Відповідно умов п. 8.4. Договору у випадку перевищення Замовником розміру договірних потужностей у точках входу виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця Замовник сплачує додаткову плату.
Підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені Оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається Замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.
Оформлення послуг, які надаються за Договором, за винятком послуг балансування, здійснюється шляхом підписання сторонами актів наданих послуг відповідно до умов п. 11.1 Договору.
Відповідно до п. 11.3 Договору замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора.
Згідно з п. 17.1 Договору № 1704000183 транспортування природного газу від 30.03.2017 договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2017. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.
При цьому, як вказує позивач, Додаток 1 до Договору укладається у випадку надання права використання гарантованої та/або переривчастої потужності, проте Замовник (відповідач) не здійснив замовлення договірної потужності, у зв`язку з чим додаток 1 між сторонами не неукладався.
Водночас, за твердженням позивача, відповідно до пункту 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС розподіл потужності - частина договору транспортування, яка визначає порядок та умови надання і реалізації права на користування договірною потужністю, яке надається замовнику транспортування у визначеній точці входу або точці виходу.
Згідно з ч. 3 ст. 32 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи зобов`язаний забезпечити надання послуг, що відповідають потребам ринку природного газу, зокрема послуги транспортування природного газу з або без гарантії реалізації права користування потужністю, послуги транспортування природного газу на різні періоди тривалості тощо.
Таким чином, як вказує позивач, у випадку не укладання Додатку 1 позивач все одно зобов`язаний забезпечити надання послуг розподілу потужності, оскільки замовник не втрачає право доступу до потужності газотранспортної системи та йому може бути розподілена потужність за наявності технічної можливості. Разом з тим у такому випадку умови користування потужністю на гарантованій (постійній) та/або переривчастій основі позивачем не забезпечуються, а тому у разі відсутності або недостатності вільної потужності може бути відмовлено в розподілі потужності.
Тариф на потужність точки входу до газотранспортної системи є єдиним та не залежить від того, чи розподілена потужність є гарантованою або переривчастою, чи обсяг розподіленої потужності є обсягом замовленої потужності чи обсягом перевищення замовленої потужності.
Постановою НКРЕКП № 348 від 28.03.2017 «Про встановлення тарифів на послуги транспортування природного газу для споживачів України для точок входу і точок виходу для ПАТ "Укртрансгаз"» для точок входу встановлено тариф - 296,80 грн за 1 000,00 куб. м. на добу без ПДВ.
Як вказує позивач, відповідачу як газовидобувному підприємству, у квітні 2017 року забезпечено доступ до потужності газотранспортної системи та Позивачем розподілено потужність точки входу до газотранспортної системи шляхом прийняття від Відповідача поданого ним на точку входу природного газу у загальному обсязі 615,651 тис. куб. м, що підтверджується наступними документами:
- інформацією зі Звіту про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу АТ «Державне акціонерне товариство «ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ» за квітень 2017 року;
- звітом по транспортуванню газу по газотранспортній системі ПАТ «Укртрансгаз» у квітні 2017 року;
- актом приймання-передачі природного газу № 4 за квітень 2017 від 03.05.2017.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказує, що вказані документи не є первинними документами, визначеними умовами для проведення оплати, оскільки таким документом має бути рахунок на оплату.
Крім того, відповідач вказав, що відповідно до акту звіряння розрахунків за період з 01.01.2014 по 25.11.2020 позивачем не відображалась заборгованість відповідача в розмірі 219 270,26 грн, яка виникла у квітні 2017 року. 
При цьому заборгованість у розмірі 1 635 321,14 грн, яка відображена в акті, була предметом розгляду у справі № 910/5556/20, в якій (справі) відмовлено в задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю.
Заперечуючи проти доводів відповідача, позивачем до відповіді на відзив долучено лист № 1086/17 від 10.11.2017, згідно з яким відповідачем у даній справі повернуто позивачу рахунки на оплату послуг замовленої потужності, зокрема, за квітень 2017 року. Підставою для повернення таких рахунків відповідачем зазначено, що ухвалою ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.04.2017 у справі № 826/5621/17 зупинено дію Постанови НКРЕКП від 28.03.2017 № 348 "Про встановлення тарифів на послуги транспортування природного газу для споживачів України для точок входу і виходу для ПАТ "Укртарсгаз", а відтак рахунки виставлені на підставі такої постанови, за доводами відповідача, підлягають поверненню.
Крім того, позивач вказує, що у період з 2015 року ринок природного газу перебував у стані постійного реформування, що вимагало від держави гармонізації регуляторного середовища функціонування ринку природного газу в Україні з європейськими нормами Третього енергетичного пакета, зокрема, оновлення базового законодавства про газовий ринок, перехід на тарифну систему транспортування «вхід - вихід». Прийняття постанови НКРЕКП від 28.03.2017 № 348 було першим кроком запровадження такого переходу.
Проте, невдовзі Регулятором було прийнято іншу постанову від 10.04.2017 № 494 «Про скасування деяких постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», яка набрала чинності з 28.04.2017, відповідно до якої скасовуються раніше прийняті регуляторні акти, зокрема постанова НКРЕКП від 28.03.2017 № 395 та постанова НКРЕКП від 28.03.2017 № 348.
Постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001 «Про встановлення тимчасових тарифів для АТ «УКРТРАНСГАЗ», зокрема, визнано такою, що втратила чинність постанову НКРЕКП від 28 березня 2017 року № 348 «Про встановлення тарифів на послуги транспортування природного газу для споживачів України для точок входу і точок виходу для ПАТ «Укртрансгаз».
Таким чином, позивач вказує, що «визнання такими, що втратили чинність» та «скасування» хоч і є взаємопов`язаними поняттями, проте позначають самостійні правові явища, а відтак мають відмінні правові наслідки, за яких нормативно-правові акти хоча й припиняють дію у часі, проте відмінність полягає у різному моменті закінчення їх дії. Внаслідок «визнання такими, що втратили чинність» нормативно-правові акти припинять дію з моменту прийняття такого рішення, натомість у разі «скасування» - втрачають чинність з моменту їх прийняття. При цьому, коли нормативно-правовий акт визнається таким, що втратив чинність, перш за все, ставиться за мету збереження тих відносин, які регулювались ним впродовж часу його дії, натомість коли такий акт скасовується, він не породжує жодних правових наслідків. Тобто внаслідок визнання постанови НКРЕКП від 28.03.2017 № 348 такою, що втратила чинність, регулятором збережено чинність правовідносин, які регулювались нею впродовж часу її дії, зокрема, у квітні 2017 року.
Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність заявлених позивачем вимог, а також обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходив з наступного.
Укладений між сторонами Договір є договором надання послуг.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором надання послуг.
Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Як визначено ч.ч. 1, 3, 4 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч. 1 ст. 75 ГПК України).
Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Як визначено ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання.
Під час розгляду даної справи суду не надано доказів оплати послуг наданих в квітні 2017 року в розмірі 219 270,26 грн.
При цьому судом відхиляються доводи відповідача про те, що позивачем не надано первинних документів, передбачених умовами договору для здійснення оплати, оскільки в матеріалах справи наявні: копія звіту про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу за квітень 2017 року; копія звіту по транспортуванню газу по газотранспортній системі ПАТ «Укртрансгаз» у квітні 2017 року; підписаний між сторонами акт приймання-передачі природного газу, якими, у свою чергу, підтверджується надання позивачем відповідачу послуг замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи на обсяг газу 615,651 тис. куб. м. 
При цьому тариф у період квітня 2017 року був затверджений постановою НКРЕКП від 28.03.2017 № 348 у розмірі 296,80 грн без ПДВ.
Як підтверджується матеріалами справи, позивачем направлявся відповідачу рахунок на оплату вказаних послуг у квітні 2017 року (станом на 20.04.2017 на суму 213 696,00 грн, оскільки станом на вказану дату обсяг природного газу становив 600,000 тис. куб. м), у свою чергу, відповідачем такий рахунок повернуто у зв`язку з тим, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.04.2017 у справі № 826/5621/17 зупинено дію Постанови НКРЕКП від 28.03.2017 № 348 "Про встановлення тарифів на послуги транспортування природного газу для споживачів України для точок входу і виходу для ПАТ "Укртарсгаз".
Таким чином, відповідач отримув рахунок на оплату, який у подальшому був повернутий.
При цьому судом враховано, що 09.06.2020 скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.04.2017 у справі № 826/5621/17.
Водночас, у період квітня 2017 року тарифи, встановлені постановою НКРЕКП від 28.03.2017 № 348, були чинні та не скасовані.
Також суд відхиляє доводи відповідача щодо того, що в акті звіряння розрахунків не відображено заборгованості відповідача у розмірі 219 270,26 грн, а вказано про заборгованість в розмірі 1 635 321,14 грн, яка була предметом розгляду у справі № 910/5556/20 з огляду на наступне.
Долучений відповідачем акт звіряння розрахунків за період з 01.01.2014 по 25.11.2020 не підписаний учасниками справи.
Крім того, як встановлено судом під час розгляду даної справи, предметом судового розгляду у справі № 910/5556/20 були вимоги позивача до відповідача, зокрема, щодо стягнення 1 635 321,14 грн заборгованості, проте вказана заборгованість заявлена як додаткова плата за недотримання параметрів щодо якості газу, в той час як предметом розгляду у даній справі є заборгованість за надання послуг замовленої потужності.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши подані учасниками справи докази, суд вважає що позовні вимоги у даній справі про стягнення з відповідача 219 270,26 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по оплаті позову судовим збором підлягають покладанню на відповідача в розмірі 2 631,25 грн.
Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 231, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ" (01054, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 26, офіс 505, код 00153117) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, код 30019801) 219 270,26 грн (двісті дев`ятнадцять тисяч двісті сімдесят грн 26 коп.) заборгованості, 2 631,25 грн (дві тисячі шістсот тридцять одна грн 25 коп.) судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення підписано 14.01.2026.

Суддя О.Г. Удалова