Тарутинський районний суд Одеської області 
_________________________________________________________________________
Справа №514/1870/25
Провадження по справі № 2-а/514/8/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року    с-ще Бессарабське

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Тончевої Н.М.,
за участю секретаря - Чернєвої О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Бессарабське в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кисса Віктор Іванович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, -
В С Т А Н О В И В :

До Тарутинського районного суду Одеської області надійшли матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кисса Віктор Іванович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, а саме скасування постанови № 2712 від 26.07.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закриття провадження у справі та скасування постанови № 3225 від 27.08.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закриття провадження у справі.
Свої вимоги мотивував тим, що законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.
Разом з тим, у оскаржуваних постановах не зазначено жодних фактичних даних, не має доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП.
Про дату і час розгляду зазначених справ ОСОБА_1 сповіщений не був, у зв`язку з чим не був присутнім під час розгляду справ та проголошення оскаржуваних постанов.
Більш того, ОСОБА_1 страждає на психічні розлади з діагнозом : Б 71.0 Помірна розумова відсталість резидуально-органічного генезу з емоційно-вольовим порушенням та соціально трудовою дезадаптацією, з супутним діагнозом. Наслідки раннього органічного ураження ЦНС у вигляді розсіяної мікросимптоматики. Дизартрія, логоневроз, порушення праксісу, що підтверджується медичною документацією, а саме: епікрізом від 14.08.2025 року, актом дослідження стану здоров`я від 14.08.2025 року, висновком лікаря-психіатра від 15.08.2025 року, карткою обстеженя та медичного огляду від 18.08.2025 року, довідкою 48/10920 військово-лікарської комісії від 18.08.2015 року, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії № 2025-0924-1640-4774-7 від 24.09.2025 року.
У звв`язку з чим він згідно довідки № 302 від 10.12.2025 року перебуває на диспансерному психіатрічному обліку в поліклінічному відділенні КНП "Бессарабська багатопрофільна лікарня".
Тож вищезазначене свідчить про неосудність ОСОБА_1 , що є обставинами, які виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення та також самостійною підставою для скасування оскаржуваних постанов. 
Позивач надав суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. 
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 до судового засідання не з`явився, причин поважності своєї неявки суду не повідомив. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до норм статті 268 КАСУ неприбуття у судове засідання учасника справи повідомленого шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. 
Ураховуючи, що учасники справи були належним чином повідомленні про її розгляд в суді про що свідчать зворотні поштові повідомлення, а також встановлені процесуальним нормами обмежені строки розгляду такої категорії справ ( ч.1 статті 286 КУпАП), суд дійшов висновку про можливість її розгляду без участі відповідача.
Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, чи прийнято оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Судом встановлено:
Згідно Постанови № 2712 від 26.07.2025 року складеної тимчасово виконуючим обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 , останній встановив, що відповідно до протоколу № 2712 від 16.07.2025 року, складеного начальником відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_3 , громадянин ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним та належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порушення абз. 2 п. 1 ст. 22 Закону України " Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" відповідно до якого громодянин зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце зазначені у повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду в особливий період, в вищезазначений термін до вказаного відділу не з`явився, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП України.
Враховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, на останнього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень, який повинен бути сплачений на протязі 15-денного строку з дня вручення даної постанови.
Згідно Постанови № 3225 від 27.08.2025 року складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_4 , останній встановив, що відповідно до протоколу № 3225 від 18.08.2025 року, складеного начальником відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_3 , громадянин ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним та належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порушення ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" вчасно не уточнив дані щодо здоров`я, інші облікові та персональні дані у ІНФОРМАЦІЯ_2 в якому він перебуває на військовому обліку. 
Своїми діями громадянин ОСОБА_1 не виконав вимоги підпункту 8 пункту 1 "Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», за що передбачена адміністративна відповідальність передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП України. 
Враховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст.210 КУпАП, на останнього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень, який повинен бути сплачений на протязі 15-денного строку з дня вручення даної постанови. 
Стаття 17 КУпАП наголошує на тому, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. 
За вимогами статті 20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.
Осудність - це психічний стан людини, який передбачає, що під час вчинення злочину людина може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. В Україні діє презумпція психічного здоров`я, відповідно до якої кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених законодавством. Психічні розлади - це розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті; тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. Отже, психічнохворий (душевнохворий) - людина, яка страждає від психічного розладу. Це узагальнена назва розладів психічної діяльності людини; вона й з`ясовується у законодавстві як медико-біологічний критерій неосудності.
Осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта адміністративного правопорушення. Між осудністю й виною є тісний взаємозв`язок. Осудність, як і вина, - невід`ємний елемент складу адміністративного правопорушення. Осудність - ознака складу адміністративного правопорушення, що характеризує його суб`єкт; вина - ознака складу, який характеризує суб`єктивну сторону. Осудність, як і вина, характеризується певними ознаками: інтелектуальними й вольовими. Вольова ознака юридичного критерію неосудності - нездатність особи під час вчинення адміністративного правопорушення керувати своїми діями (бездіяльністю) - означає нездатність людини діяти з своєї волі, відповідно до своїх уявлень, переконань, нездатність утриматися від імпульсивних, мимовільних й інших подібних діянь. Інтелектуальна ознака юридичного критерію неосудності означає нездатність особи під час адміністративного правопорушення усвідомлювати фактичний характер і суспільну шкідливість вчинюваних діянь (бездіяльності) та їх наслідків. 
Разом з тим, стаття 3 ЗУ «Про психіатричну допомогу» вказує на те, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Згідно ст. 21 ЗУ «Про психіатричну допомогу» Судово-психіатрична експертиза в адміністративних, цивільних справах, у кримінальному провадженні призначається і проводиться на підставах та в порядку, передбачених законом.
26.07.2025 року та 27.08.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 було розглянуто протоколи № 2712 від 16.07.2025 року та № 3225 від 18.08.2025 року відповідно, та останній прийшов до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн та 17000 грн відповідно.
Відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та за ч. 3 ст. 210 КУпАП настає у разі порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Об`єктом даних правопорушень є суспільні відносини у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Об`єктивна сторона виражається в діях або бездіяльності, що порушують вимоги законодавства у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Суб`єктами правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та ч. 3 ст. 210 КУпАП можуть бути призовники, військовозобов`язані, резервісти, а також посадові особи, які порушили відповідні норми.
Суб`єктивна сторона виражається як в умисній формі вини так і необережності.
Частина 3 ст. 210-1 та ч. 3 ст. 210 КУпАП є бланкетними нормами, а тому при їх застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають законодавство та правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.
Згідно Постанови № 2712 від 26.07.2025 року складеної тимчасово виконуючим обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 , в провину ОСОБА_1 ставиться порушення ним абз. 2 п. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" відповідно до якого громодянин зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце зазначені у повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду в особливий період, в вищезазначений термін до вказаного відділу не з`явився, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП України.
Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. 
За приписами абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 року згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ) у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Згідно із п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 № 560 (далі - Порядок 560), належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Таким чином, враховуючи положення Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, зокрема, день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.
До того ж, пунктом 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 15 березня 2009 року, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Крім того відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Тобто ОСОБА_1 мав знати, що його викликають до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак свідомо не з`явився. 
Водночас як вбачається із матеріалів справи, а саме з акту дослідження стану здоров`я ОСОБА_1 (надалі Акт), останній знаходився на стаціонарному обстеженні в КНП «ОПЛ №4»ООР» з 30.07.2025 року по 14.08.2025 року. Та згідно зазначеного Акту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 поступив на обстеження за електронним направленням № 3423-6357-7779-0022 лікаря психіатра ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
АНАМНЕЗ: спадковість не обтяжена. З раннього дитинства відставав в психічному розвитку від однолітків. Перші слова почав вимовляти з чотирьох років. З п`яти років почав проявлятися логоневроз ( заїкання).До школи пішов у шість років. Навчався погано, дублював перший та третій клас. Формально зікінчив 9 класів. Навиками письма та читання не володіє. В подальшому ніде не навчався. В армії не служив через логоневроз. Працював не тривало в колгоспі на різних роботах. На теперішній час не працює. Неодружений, дітей не має. Мешкає біля матері. Ріс замкнений, відлюдькуватий, часом був розторможений. Тиждень назад пересік кордон з Республікою Молдовою та був затриманий прикордонниками які звернули увагу на НЕАДЕКВАТНУ поведінку, під час бесіди виказував безглуздості, говорив, що « йде до далеких родичів, яких давно не бачив». Був повернутий на територію України та доставлений співробітниками прикордонної застави та переданий до працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 . Був оглянутий лікарем психіатром БолградськоїЦРЛ та направлений до КНП «ОПЛ №4»ООР». Виписаний з діагнозом: Б 71.0 Помірна розумова відсталість резидуально-органічного генезу з емоційно-вольовим порушенням та соціально трудовою дезадаптацією, з супутнім діагнозом. Наслідки раннього органічного ураження ЦНС у вигляді розсіяної мікросимптоматики. Дизартрія, логоневроз, порушення праксісу.
Згідно довідки військово-лікарської комісії від 18.08.2025 року та протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії № 2025-0924-1640-4774-7 від 24.09.2025 року «18 Регіональна ВЛК м. Одеса» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнаний непридатним до військової служби.
Згідно довідки № 302 від 10.12.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на диспансерному психіатричному обліку з діагнозом: Б 71.0 Помірна розумова відсталість резидуально-органічного генезу з емоційно-вольовим порушенням та соціально трудовою дезадаптацією, з супутним діагнозом. Наслідки раннього органічного ураження ЦНС у вигляді розсіяної мікросимптоматики. Дизартрія, логоневроз, порушення праксісу.
Тож, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно є людиною з психічними розладами здоров`я.
Враховуючи викладене, доводи представника позивача, зазначені в позовній заяві про те, що ОСОБА_1 , не підлягає адміністративній відповідальності, оскільки на час вчинення правопорушення був у стані неосудності, дійсно заслуговують на увагу.
Більш того слід зазначити, що ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач зобов`язаний довести правомірність складення ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період. 
Згідно ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:
1) чи належить до йогокомпетенції розгляд даної справи;
2)чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;
3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;
4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;
5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Статтею 268 КУпАП, визначено, що особа, яка притягається до адміністративно ї відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.
Наслідком неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КпАП України, зокрема, бути присутнімпід час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.
Однак під час розгляду справи відповідачем не доведено належними, достатніми і допустимими доказами факт того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не спростовано доводів представника позивача щодо неосудності ОСОБА_1 , не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи та розглянуто справу у його відсутність.
Щодо Постанови № 3225 від 27.08.2025 року складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_4 , відповідно до якої в провину ОСОБА_1 ставиться порушення ним підпункту 8 пункту 1 "Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», яким передбачено, що у випадку зміни персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”, повідомляти про такі зміни в семиденний строк через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу (для військовозобов`язаних та резервістів СБУ чи розвідувальних органів - до відповідного органу СБУ чи розвідувального органу України). Такі персональні дані можуть повідомлятися не частіше ніж один раз на сім днів через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, - за що передбачена адміністративна відповідальність передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП України, суд зазначає наступне.
З огляду на вище викладене відповідачем не надано належної правової оцінки обставинам справи під час винесення постанови про адміністративне правопорушення № 3225 від 27.08.2025 року, оскільки притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється за умови повного з`ясування усіх обставин вчинення нею адміністративного правопорушення та виявлення причин, що спричинили його вчинення. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності недостатньо лише встановлення факту вчинення нею порушення, оскільки застосування передбачених нормами КУпАП заходів впливу, можливе лише за умови відсутності обставин, визначених статтями 20, 247 КУпАП та у разі, якщо вина особи повністю доведена належними та допустимими доказами.
Більш того, було порушено право на захист ОСОБА_5 , а саме його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, що прямо передбачено ст.ст.268, 278 КУпАП.
Відповідно до ч. 3 п. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 4 ст. 152 КАС України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленихпорядку і розмірі.
Позивач, звертаючись із позовом, сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 72-74, 77, 242-246, 262, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Кисса Віктор Іванович до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити.
Скасувати постанову № 2712 від 26 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст.210-1 КУпАП.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210- 1 КУпАП - закрити.
Скасувати постанову № 3225 від 27 серпня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП - закрити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя      Н.М. Тончева