Справа № 357/18515/25
Провадження № 2/357/171/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді – Ярмола О. Я. ,
при секретарі – Вдовика А. В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- 

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2025 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 26.09.2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від шлюбу мають малолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сімейне життя з відповідачем не склалося оскільки вони мають різні характери, вподобання та погляди на життя, остаточно втратили почуття любові, один до одного, взаєморозуміння, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. З січня 2025 року припинили підтримувати подружні стосунки та стали жити окремо, син ОСОБА_3 проживає разом з ОСОБА_1 . 
Ухвалою судді від 06.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с. 21).
Позивач в судове засідання не з`явилась, в прохальній частині позовних вимог міститься клопотання про розгляд справи за її відсутності, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « ОСОБА_4 ». 
Відповідач в судове засідання не з`явився, 27.11.2025 ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, просить розгляд справи здійснювати за його відсутності (а.с. 17). 
Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що сторони 26.09.2019 року зареєстрували шлюб, у Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1324, від шлюбу мають малолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наведене підтверджується матеріалами справи (а.с. 8, 9).
Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони припинили подружні відносини, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, мають різні інтереси та погляди на життя та сімейні обов`язки, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння та підтримка. Позивач зазначила, що протягом останнього часу шлюб носить формальний характер і зберігати його надалі недоцільно, оскільки це суперечить їхнім інтересам з відповідачем.
Задовольняючи позов, суд виходив з наступного.
Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання.
Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача.
Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні.
Позивач просила залишити судові витрати за собою.
Позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_4 ».
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 112,113,115 СК України, ст. 12, 13, 81, 141, 158, 258- 265, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26.09.2019 у Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1324 - розірвати.
Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити - « ОСОБА_4 ».
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 / адреса: АДРЕСА_1 /.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 / місце реєстрації: АДРЕСА_2 / .
Повний текст рішення виготовлено 30 січня 2026 року. 

Суддя 	О. Я. Ярмола