Справа № 282/1547/25
Провадження № 2-а/282/2/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року      
селище Любар
Любарський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Носач В.М.,
при секретарі судового засідання Лісничій В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє Гарбузюк Олександр Олександрович, до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови від 03.11.2025 серії ЕНА №6079408 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -
УСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови від 03.11.2025 серії ЕНА №6079408 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що постановою серії ЕНА №6079408 від 03.11.2025, винесеною поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП сержантом поліції Андреєвим Максимом Романовичем, було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП за те, що нібито 03.11.2025 о 22 год 35 хв на автодорозі М30 347 км водій ОСОБА_1 керував автомобілем Фольксваген LT 46 днз НОМЕР_1 , у якого не освітлювався державний номерний знак в темну пору доби, чим порушив п. 2.9.в. ПДР.
Представник позивача вважає, що складена постанова являється незаконною та абсолютно безпідставною з огляду на наступне.
Представник позивача зазначає, що за обставин зазначених у постанові, на транспортному засобі Ільчука Р.В. було наявне освітлення заднього державного номерного знаку, яке складалось з двох ліхтарів освітлення, яке було встановлено заводом виробником та працювало справно. Однак, на думку поліцейського Андреєва М. Р., задній державний номерний знак транспортного засобу «був не достатньо освітленим».
В противагу позиції поліцейського, Ільчук Р.В. дотримувався позиції, що освітлення або наявне і працює або не працює (відсутнє взагалі), за що в такому разі поліцейський мав би право зупиняти транспортний засіб та скласти відносно Ільчука Р.В. адміністративні матеріали. 
Жодним чином поліцейський Андреєв М. Р. не надав належних та допустимих доказів на вимогу ОСОБА_1 для ознайомлення та на підтвердження факту вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення, що згідно постанови ніби стало причиною зупинки транспортного засобу, а саме посилання поліцейського на вимоги законодавства щодо визначення критеріїв (шкали) достатності освітлення заднього номерного знаку Т3.
Окрім цього, позивачу поліцейський Андреєв М. Р. не роз`яснив його права згідно ст.268 КУПАП та зміст ст. 289 КУпАП, хоча це прямий обов`язок поліцейського.
Представник позивача звертає увагу на те, що поліцейський Андреєв М. Р. взагалі не розглядав справу про адміністративне правопорушення згідно порядку визначеного розділом III Наказу №1395 від 07.11.2015 року та глави 22 КУпАП, що в подальшому призвело до неможливості реалізувати позивачем клопотання про надання правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є суттєвим порушенням прав позивача.
На підставі викладеного вище, представник позивача просить скасувати постанову серії ЕНА №6079408 від 03.11.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Стягнути з Департаменту патрульної поліції судові витрати на користь позивача.
Ухвалою суду від 12 грудня 2025 року позовну заву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.
31 грудня 2025 ухвалою суду поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду. Відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 11 год 00 хв 12 січня 2026 року.
07 січня 2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказав, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню.
Зазначає, що під час патрулювання 03.11.2025 на А/Д М-30 347 км поліцейським роти №1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП Андрєєвим Максимом Романовичем було зупинено автомобіль Фольксваген LT 35 днз НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який керував даним автомобілем та у якого не освітлювався державний номерний знак в темну пору доби, чим порушив п. 2.9 в) ПДР України.
Встановивши всі обставини правопорушення, поліцейським було прийнято рішення притягнути водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №6079408 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Представник відповідача також вказав, що відео з портативного відео реєстратора наряду поліції під час винесення постанови, що оскаржується, надати до суду є неможливим, оскільки згідно Наказу МВС №1026 від 18.12.2018 Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису Розділу VIII. Загальний порядок зберігання та видачі відеозаписів «Строк зберігання відеозаписів становить: з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, - 30 діб.
Зазначає, що на час виникнення спірних відносин законодавством було передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 121-3 КУпАП. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо.
Зазначає, що реалізація права позивача щодо його можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді.
Представник відповідача вказує, що встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП відповідачем, було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕНА №6079408 від 03.11.2025. Відповідач мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.
Представник відповідача вважає постанову правомірною, обґрунтованою, законною та такою, що не підлягає скасуванню. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.
Ухвалою суду від 12 січня 2026 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.
14 січня 2026 року ухвалою суду продовжено розгляд справи. Судове засідання призначено на 11 год 30 хв 21 січня 2026 року.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду повідомлені вчасно та належним чином.
Представник Департаменту патрульної поліції на розгляд справи не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розгляд справи провести без його участі.
У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши позов та докази, яким він обґрунтовується, відзив представника відповідача, дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що постановою винесеною поліцейським 2 взводу 1 роти 1 бат. Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержантом поліції Андреєвим М.Р. 03.11.2025 серії ЕНА №6079408, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн.
Із вказаної постанови вбачається, що 03.11.2025 о 22 год 35 хв на автодорозі М30 3471 км водій ОСОБА_1 керував автомобілем Фольксваген LT 46 днз НОМЕР_1 , у якого не освітлювався державний номерний знак в темну пору доби, чим порушив п. 2.9.в. ПДР – керування водієм транспортним засобом з номерним знаком перевернутим чи не освітленим, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою серії ЕНА №6079408 від 03.11.2025, представник позивача звернувся до суду з даним позовом.
Частиною 1 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статі 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема ч.1 ст.121-3 КУпАП. 
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону України "Про національну поліцію".
Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до 2.9.в. Правил дорожнього руху, керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці;  закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Частиною 1 ст.121-3 КУпАП передбачена відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, -  тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень має довести правомірність прийнятого ним рішення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Дослідивши письмові докази у справі, надані сторонами, суд дійшов висновку, що відповідач на обґрунтування прийнятого рішення, не надав докази, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення, вчинення якого позивач заперечує.
Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.
Сам по собі факт винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення адміністративного правопорушення.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що технічний запис, на який здійснювалось фіксування вчинення правопорушення і відповідно розгляд справи, знищений зі спливом 30-денного строку, а відтак відсутні докази вчинення позивачем правопорушення та дотримання процедури розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення.
Окрім того, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилання на технічний засіб, на який було зафіксовано порушення позивачем Правил дорожнього руху України.
Таким чином, суд дійшов переконливого висновку, що представник відповідача не надав докази, на підставі яких поліцейський прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Враховуючи, що відповідачем не надано будь-яких доказів, які можуть бути прийняті судом на підтвердження того, що позивачем були порушені Правила дорожнього руху України, суд вважає, що відповідач не довів правомірності свого рішення, що є його обов`язком відповідно до ст.77 КАС України, а відтак суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а винесена постанова - скасуванню.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати з оплати судового збору в сумі 605,60 грн.
Керуючись ст. ст.7, 121-3, 251, 283 КУпАП, ст. ст. 2 5, 42, 43, 77, 139, 242-246, 286, КАС України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови від 03.11.2025 серії ЕНА №6079408 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕНА №6079408 від 03.11.2025 винесену поліцейським роти №1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП Андрєєвим Максимом Романовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. 
Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Головуючий суддя В.М. Носач