ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 669/882/25>
Провадження № 22-ц/820/284/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Плінська І.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області в складі судді Бараболі Н.С. від 10 листопада 2025 року.
Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в :
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, вказував, що у вересні 2025 року він отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області №220150002945 про відмову у призначенні пенсії за віком. Підставою відмови стало неврахування до страхового стажу періодів роботи, зазначених у трудовій книжці НОМЕР_1 , в якій зазначено на титульній сторінці « ОСОБА_2 » російською мовою, тоді як у його паспорті прізвище російською мовою вказано « ОСОБА_3 ». При цьому всі інші відомості у трудовій книжці збігаються з документами, що належать ОСОБА_1 . Встановлення факту належності трудової книжки заявнику необхідне для оформлення пенсії.
Тому заявник просив встановити факт належності йому трудової книжки НОМЕР_1 , оформленої на ім`я ОСОБА_1 .

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , трудової книжки серії НОМЕР_1 , оформленої відповідальною особою Заполівської восьмирічної школи Ратнівського району Волинської області 16 вересня 1986 року.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Луганській області просить скасувати рішення суду як незаконне та відмовити в задоволенні заяви. Вказує, що заявник подав заяву про встановлення факту належності трудової книжки, оскільки йому відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років через невідповідність запису прізвища в трудовій книжці його паспортним даним. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства. З поданої заяви вбачається, що між заявником та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області виник спір з приводу права заявника на призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону № 1058-IV, він з юридичної точки зору не погоджується з рішенням суб`єкта владних повноважень про відмову в призначенні йому пенсії. Тобто, цей спір, який виник не з цивільних правовідносин, а з публічно-правових відносин, розгляд яких здійснюється в порядку адміністративного судочинства, належить до юрисдикції адміністративних судів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну, рішення суду залишити без змін. Вказує, що суд першої інстанції не вирішував спір про право, а лише усував перепону в реалізації права. Твердження апелянта про наявність спору про право є безпідставним.

Сторони  в судове засідання не з`явилися, просили розглядати справу за їх відсутності.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Норилівською сільською радою 03 серпня 1967 року, паспорта заявника серії НОМЕР_4 , виданого Білогірським РВ УМВС України в Хмельницькій області, прізвище, ім`я та по батькові заявника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Трудова книжка серії НОМЕР_1 оформлена на ім`я « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно архівних витягів з наказів Ратнівського районного відділу народної освіти райвиконкому №704 від 15 серпня 1986 року наданого трудовим архівом Ратнівської селищної ради ОСОБА_1 призначено на посаду вчителя трудового навчання ОСОБА_4 з 15.08.1986 року та звільнено з посади вчителя праці і креслення з 13.10.1986 року в зв`язку із призовом на дійсну військову службу.
Із архівного витягу з історичної довідки на фонд №119 відділу освіти, молоді та спорту Ратнівської районної державної адміністрації, смт.Ратне Волинська область відповідно до розпорядження голови Ратнівської районної державної адміністрації від 25.05.2020 року №113 «Про зміни у структурі Ратнівської районної державної адміністрації» припинено шляхом ліквідації юридичну особу публічного права – відділ освіти, молоді та спорту Ратнівської районної державної адміністрації.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області №220150002945 від 10.09.2025 року відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років як працівнику освіти, згідно із пунктом 2-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону у зв`язку із відсутністю спеціального стажу роботи – 25 років станом на 01.04.2015 року або – 26 років 6 місяців станом на 10.10.2017 рік.
До страхового стажу згідно наданих документів не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_5 від 16.09.1986 року через невідповідність запису прізвища в трудовій книжці його паспортним даним. 

Задовольняючи заяву про встановлення юридичного факту, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що встановлення факту належності заявнику трудової книжки та записів у ній необхідно заявнику для подальшого оформлення пенсійної виплати, іншим способом це підтвердження здійснити неможливо.

Порядок розгляду в окремому провадженні справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначений главами 1 і 6 розділу IV ЦПК України.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (ч.1 ст. 294 ЦПК).
Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.
Заінтересовані особи – це будь-які особи, на права, свободи чи інтереси яких може вплинути ухвалене в справі окремого провадження судове рішення.
За змістом ч.6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Суд першої інстанції правильно констатував, що встановлення факту належності заявнику трудової книжки, виданої Заполівською восьмирічною школою Ратнівського району Волинської області 16.09.1986 року на ім`я « ОСОБА_2 », необхідно заявнику для подальшого оформлення пенсійної виплати.
Факт, про встановлення якого просить заявник ОСОБА_1 , має юридичне значення для реалізації ним права на пенсійне забезпечення, і встановлення даного факту породжує для нього юридичні наслідки.
Чинне законодавство дійсно не передбачає можливості підтвердження трудового стажу судовим рішенням. 
Разом з тим, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.
Так, згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
У поданій заяві заявник не просив підтвердити трудовий стаж судовим рішенням, а просив встановити факт належності йому трудової книжки згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.
Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на пенсійне забезпечення. 
Згідно з пунктом 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.
Факт відмови заявнику в призначенні пенсії за вислугу років через невідповідність запису прізвища в трудовій книжці його паспортним даним не свідчить про наявність спору про право з урахуванням того, що заінтересовані особи не заперечували і не спростовували в суді факт належності вказаної трудової книжки заявнику. 
Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною в постанові від 25.11.2020 року у справі № 636/4087/19 і спростовує доводи апеляційної скарги про наявність спору про право, що підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Саме з цих причин безпідставним є посилання апелянта на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 року у справі №198/623/18, у зв`язку з не релевантними обставинами справи. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду .
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення.
Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

 
Повна постанова складена 02 лютого 2026 року.

 
Судді        Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк