ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року 
м. Київ

справа № 400/10690/24
адміністративне провадження № К/990/10285/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Желєзного І.В., Мацедонської В.Е., 

розглянувши у порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Коваленко Ольги Леонідівни
на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року (головуючий суддя - Дерев`янко Л.Л.)
на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року (головуючий суддя - Семенюк Г.В., судді: Федусик А.Г., Шляхтицький О.І.)
у справі № 400/10690/24
за позовом ОСОБА_1 
до приватного виконавця Баришнікова Артема Дмитровича 
про зобов`язання вчинити певні дії.
I. ПРОЦЕДУРА
1. У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила:
- визнати протиправним звіт від 23 вересня 2024 року про визначення ринкової вартості нерухомого майна, а саме: нежитлових будівель торгівельного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , проведений ФОП ОСОБА_2 ;
- зобов`язати приватного виконавця Баришнікова А.Д. повторно вжити заходів з оцінки майна у зведеному виконавчому провадженні № 63961110.
2. Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року, відмовлено у відкритті провадження у справі.
3. Не погодившись із вказаними судовими рішеннями, адвокат Коваленко О.Л., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить їх скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
4. Ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
5. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовив у відкритті провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
6. Суди зазначили, що позивач є стороною виконавчого провадження, при цьому ним оскаржуються дії і рішення Приватного виконавця в межах виконавчого провадження з виконання рішень в цивільній справі, що виключає розгляд цієї справи за правилами адміністративного судочинства.
7. Суд апеляційної інстанції, погоджуючись із висновками суду першої інстанції, застосував правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц.
III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
8. В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а саме пункту 1 частини першої статті 170 КАС України щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі.
9. У касаційній скарзі зазначено, що оскільки чинним законодавством не врегульовано порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, то відповідно до частини першої статті 287 КАС України такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів і підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. В підтвердження вказаного висновку скаржник послався на правові позиції, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 906/30/17, від 17 жовтня 2018 року у справі № 927/395/13 т а у справі № 5028/1/2/2012, від 05 грудня 2018 року у справі № 904/732/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 808/2265/16, від 10 квітня 2019 року у справі № 908/220/16.
10. На думку скаржника, у даному випадку розгляд позовної заяви про визнання незаконними дій приватного виконавця належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
11. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити таке.
12. Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеної в частині другій статті 328 КАС України, та посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.
13. Суди попередніх інстанцій, приймаючи оскаржувані рішення, дійшли висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в цій справі, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
14. Верховний Суд погоджується із цим висновком з огляду на таке.
15. Пунктами 4, 6 частини першої статті 171 КАС України визначено, що суддя, після одержання позовної заяви, зокрема, з`ясовує, чи:
- належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;
- немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
16. Згідно з частиною другою статті 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
17. За приписами пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
18. Отже, перш за все, при отриманні позовної заяви суддя визначає юрисдикцію спору.
19. Відповідно до статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
20. Статтею 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
21. Таким чином, до адміністративного суду оскаржуються дії чи бездіяльність державного або приватного виконавця виключно у разі не встановлення законодавцем іншого порядку судового оскарження таких дії чи рішень.
22. Відповідно до частини першої статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
23. Статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. 
24. Частиною першою статті 448 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
25. Судами попередніх інстанцій встановлено, що предметом спору у цій справі є дії приватного виконавця щодо оцінки майна при виконанні виконавчих листів № 488/3807/16-ц від 24 жовтня 2020 року, № 488/921/15-ц від 22 липня 2021 року, № 488/921/15-ц від 22 липня 2021 року, виданих Корабельним районним судом міста Миколаєва та виконавчого листа № 1403/1806/12 від 20 червня 2014 року, виданого Березанським районним судом Миколаївської області. 
26. Варто наголосити, що усі наведені вище виконавчі листи були видані судами за наслідком розгляду цивільних справ. 
27. Оскільки в цьому випадку оцінка майна здійснена в процесі виконання рішень Корабельного районного суду міста Миколаєва, Березанського районного суду Миколаївської області, прийнятих за наслідком розгляду цивільних справ № 488/3807/16-ц, № 488/921/15-ц, № 1403/1806/12, то в силу вимог частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII така оцінка може бути оскаржена сторонами, іншими учасниками та особами до суду у порядку цивільного судочинства.
28. Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц. Саме цим правовим висновком обґрунтовано керувався суд апеляційної інстанції, приймаючи оскаржуване рішення.
29. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що ця справа не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
30. Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання скаржника на правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 906/30/17, від 17 жовтня 2018 року у справі № 927/395/13 т а у справі № 5028/1/2/2012, від 05 грудня 2018 року у справі № 904/732/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 808/2265/16, від 10 квітня 2019 року у справі № 908/220/16, оскільки правовідносини, що склались у вказаних справах не є подібними до спірних. У цих справах Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок про поширення юрисдикції адміністративного суду на спори щодо судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій. Натомість, у справі, що розглядається оскаржуються дії приватного виконавця у зведеному виконавчому провадженні щодо виконання рішень в межах однієї юрисдикції - цивільної.
31. Отже, доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій положень пункту 1 частини першої статті 170 КАС України не знайшли свого підтвердження в ході касаційного перегляду цієї справи.
32. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
33. Оскільки при ухваленні судових рішень суди попередніх інстанцій порушень норм процесуального права не допустили, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
34. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 345, 350, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коваленко Ольги Леонідівни залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у справі № 400/10690/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
В.Е. Мацедонська 
І.В. Желєзний,
Судді Верховного Суду