ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
21 січня 2026 року 	Справа № 640/14159/21 ЗП/280/534/25  м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом - ОСОБА_1 
до - Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку та виплату пенсії за вислугу років позивачу з 13.12.2019;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії та виплату пенсії бза вислугу років позивачу із застосуванням коефіцієнтів 3,84142, 1,36730, 1,29184, 1,29732, 1,33696, 1,05507, 1,17489, 1,17590, 1,14909, 1,07919, 1,06584, 1,06584, 1,20527, 1,23555, 1,37070, 1,24787, 1,18413, 1,10425.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2014 року позивачу призначено пенсію за вислугу років, як працівнику льотного складу. 04.03.2015 позивач працевлаштувався на посаду, яка дає право на цю пенсію, тому виплату пенсії йому припинено. До 13.12.2019 позивач обіймав відповідні посади, а після цієї дати позивач звільнився з такої посади, а тому набув право на поновлення виплати пенсії за вислугу років. 30.11.2020 позивач звернувся до відповідача з метою поновлення виплати пенсії, однак листом від 18.02.2021 відповідачем відмовлено в поновленні пенсії позивача в зв`язку із працевлаштуванням позивача . проте трохи згодом позивач був вимушений звільнитись з займаної посади та повторно звернутись до відповідача. Позивачу було проведено поновлення виплати пенсії, проте без проведення перерахунку такої. Позивач вважає такі дії протиправним та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою суду 19 березня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі № 640/14159/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та має статус ВПО. 30.11.2020 позивач звернувся до управління із заяво. Про зміну паспортних даних та поновлення виплат пенсії як ВПО. 03.12.2020 було прийняте рішення про відмову у поновленні виплати пенсії, оскільки згідно трудової книжки 01.08.2017 позивач звільнений з ТОВ «ЯнЕір», а з 12.11.2020 влаштувався в ТОВ «Авіаційний центр «Скай». Відповідачу не відомо чи здійснювались позивачем на посаді польоти або приймав позивач участь в польотах як член екіпажу літального апарату. 08.04.2021 позивач звернувся із заявою про внесення даних про звільнення з роботи та поновлення виплати пенсії. Оскільки позивач звільнився 02.04.2021 з ДАП «Україна», поновлено виплату пенсії з 03.04.2021. Відповідно, позивачу при визначенні розміру пенсії при її поновленні враховано показник 1,11 та розмір пенсії склав 7461,31. Кошти було нараховано на травень 2021 року. Відповідач не вбачає протиправності своїх дій та просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
У поданій до суду відповіді на відзив позивач підтримав свою позицію, яка викладена в позовній заяві та додатково зазначив, що при обчисленні пенсії позивача підлягають застосуванню відповідні коефіцієнти , розмір яких вбачається з листа відповідача від 13.07.2021, що додано до матеріалів справи.
Дослідивши наявні у справі докази суд встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві, пенсія за вислугу років як працівнику льотно-випробувального складу призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 07.12.2014.
04.03.2015 позивач працевлаштувався на посаду, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, тому виплата пенсії йому припинена.
До 13.12.2019 позивач обіймав відповідні посади.
Відповідно до роздруківки перерахунку пенсії станом на 24 грудня 2020 року позивачу призначена пенсія за вислугу років (шифр 221) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», тривалість страхового стажу (повного) - 36 років 6 місяці 11 днів, тривалість страхового стажу до 01 січня 2004 року - 12 років 8 місяці 11 днів, в тому числі льотний та льотно-випробний склад - 37 років 7 місяців 27 дні.
30.11.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про поновлення виплати пенсії.
На вимогу відповідача позивачем були надані додатково посадова інструкція, яка не передбачає здійснення польотів позивачем та довідка № 561/10-20, якою підтверджено, що позивачем польоти не здійснювались.
Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача, розпорядником якої є відповідач, яка містить відомості про спеціальний стаж, в тому числі нальот годин остання відповідна інформація датована жовтнем 2014 року.
Листом від 18.02.2021 відповідачем відмовлено в поновленні пенсії позивача в зв`язку з працевлаштуванням позивача.
02.04.2021 позивач звільнився та повторно подав заяву про поновлення виплати та виплату пенсії позивачу було поновлено, однак позивачу не було проведено перерахунок пенсії разом із поновленням виплат.
Позивач вважаючи такі дії протиправними звернувся з даним позовом до суду. 
Запорізький окружний адміністративний суд, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується наступними мотивами.
Відповідно до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції чинній на дату призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Із матеріалів пенсійної справи та пояснень сторін вбачається, що з 17.12.2014 позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Пунктом «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті: а) працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, право на певний вид пенсії пов`язане з наявністю визначеного переліку обставин, за яких таке право може бути реалізовано.
Для призначення пенсії за вислугу років такими обставинами є: наявність страхового стажу не менше 25 років у чоловіків на посадах льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року № 418 затверджений, в тому числі, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі по тексту - Перелік №418), пунктом 2 якого встановлено льотно-інструкторський склад.
Із матеріалів справи вбачається, що страховий стаж позивача на посадах льотного та льотно-випробного стажу становить 36 років 6 місяців 11 дні.
Відповідно до статті 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.
Переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами.
Таким чином, єдиним передбаченим способом переведення з одного виду пенсії на інший є волевиявлення особи, що отримує таку пенсію, шляхом подання відповідної заяви.
При цьому, така заява має чітко відображати бажання особи, що отримує пенсію, зокрема, за вислугу років, бути переведеною на інший вид пенсії.
Суд зазначає, що в матеріалах справи не міститься заяви позивача, яка за змістом відображає його волевиявлення бути переведеним на пенсію, відмінну від пенсії за вислугу років.
За даних обставин суд дійшов висновку про наявність права у позивача на отримання пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як у редакції на дату призначення пенсії, так і на дату виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до підпункту «в» пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418, у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії.
Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Отже, передбачено право позивача на перерахунок його пенсії щороку з 1 березня 2005 року.
Докази перерахунку пенсії позивача в матеріалах справи не містяться.
Твердження відповідача, що з 01 січня 2004 року розрахунок пенсії за вислугу років як працівнику льотно-випробного складу здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» судом до уваги не приймається, оскільки пунктом 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано питання стосовно права на призначення пенсії особам за вислугою років, а не перерахунку вже призначеної пенсії за вислугою років.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунків пенсії за вислугу років позивачу є протиправною.
Суд визнає також наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії за вислугу років позивача із застосуванням конкретних коефіцієнтів в межах строку позовної давності з огляду на таке.
Як зазначено вище, підпунктом «в» пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації встановлено, що коефіцієнт, на якій збільшується пенсія при її перерахунку визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії.
В матеріалах справи міститься лист відповідача від 05 березня 2020 року № 3145-2887/М-02/8-2600/20, в якому зазначена інформація про коефіцієнти, які застосовуються при перерахунку пенсій працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, починаючи з 2005 року, а саме: в 2005 році - 3,84142/ 1,27549 - для двоскладової формули; в 2006 році - 1,36730; в 2007 році - 1,29184; в 2008 році - 1,29732; в 2009 році - 1,33696; в 2010 році - 1,05507; в 2011 році - 1,17489; в 2012 році - 1,17590; в 2013 році - 1,14909; в 2014 році - 1,07919; в 2015 році - 1,06584; в 2016 році - 1,20527; в 2017 році - 1,23555; в 2018 році - 1,37070; в 2019 році - 1,24787; в 2020 році - 1,18413, в 2021 році – 1,10425.
Таким чином, відповідачем розраховано коефіцієнти, на які збільшується пенсія працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації при її перерахунку щорічно з 1 березня, починаючи з 2005 року.
Доводи відповідача про те, що суд не може зобов`язати орган владних повноважень до перерахунку пенсії з врахуванням конкретних коефіцієнтів, оскільки це буде фактичне втручання в його дискреційні повноваження, суд вважає необґрунтованими. Обрана судом форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача. Втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.
Аналогічна позиція випливає зі змісту ухвали Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2016 року у справі № 826/17109/13-а.
Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
В даному випадку зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії за вислугу років позивача із застосуванням конкретних коефіцієнтів є виправданим, оскільки зазначені коефіцієнти згідно з листом відповідача застосовуються при перерахунку пенсій працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації та відсутній інший дієвий спосіб захисту порушеного права позивача.
При цьому, слід зазначити, якщо бездіяльність відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанта поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Отже, застосування судами зазначеного способу захисту права не можливо вважати втручанням у дискреційні повноваження такого суб`єкта владних повноважень.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 березня 2018 року у справі № 823/795/17, постанові від 27 лютого 2018 року у справі № 816/591/15-а, постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15.
Відповідно до статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Оскільки судом встановлено протиправність не здійснення відповідачем перерахунку пенсії за вислугу років позивача з 2005 року, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги провести перерахунок пенсії позивача із застосуванням коефіцієнтів за 2005 рік - 3,84142; за 2006 рік - 1,36730; за 2007 рік - 1,29184; за 2008 рік - 1,29732; за 2009 рік - 1,33696; за 2010 рік - 1,05507; за 2011 рік - 1,17489; за 2012 рік - 1,17590; за 2013 рік - 1,14909; за 2014 рік - 1,07919; за 2015 рік - 1,06584; за 2016 рік - 1,20527; за 2017 рік - 1,23555; за 2018 рік - 1,37070; за 2019 рік - 1,24787; за 2020 рік - 1,18413; за 2021 рік – 1,10425.
Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетний асигнувань відповідача.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, буд. 16; код ЄДРПОУ 42098368) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення перерахунку та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 13.12.2019.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнтів 3,84142, 1,36730, 1,29184, 1,29732, 1,33696, 1,05507, 1,17489, 1,17590, 1,14909, 1,07919, 1,06584, 1,06584, 1,20527, 1,23555, 1,37070, 1,24787, 1,18413, 1,10425.
Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складеня повного тексту рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 21 січня 2026 року.

Суддя Р.В. Сацький