Справа № 347/2055/25
Провадження № 1-кп/347/172/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2026 р. Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 
прокурора    ОСОБА_3 ,
обвинуваченого   ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження №12025091190000266 від 28.09.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, військовозобов`язаного, не депутата, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,
в с т а н о в и в: 

ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились в умисному невиконанні постанови суду, яка набрала законної сили, за наступних обставин: ОСОБА_4 постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 01.07.2025 у справі № 347/709/25, яка набрала законної сили 14.07.2025 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.
В подальшому ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомлений з, нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 27.09.2025 близько 16:15 год., рухаючись по вул. ІванаФранка в місті Косів Івано-Франківської області, керував автомобілем марки «Chevrolet Aveo» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 де відповідно до п.3 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію України» був зупинений працівниками СРПП Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області. 
Таким чином ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини та пояснив, що за вказаних у обвинувальному акті обставин він вимушений був поїхати по медикаменти для себе та був зупинений працівниками поліції, якими було виявлено факт позбавлення його права керування транспортними засобами. Стверджує, що йому було відомо про прийняття постанови суду від 01.07.2025 року, якою його позбавлено права керування транспортними засобами на строк один рік. Свою вину у інкримінованому правопорушенні визнає повністю, щиро кається та просить суворо не карати.
Крім, повного визнання вини самим обвинуваченим, його винність доводиться зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. 
Відповідно до ст. 349 КПК України, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, пересвідчився у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм про позбавлення права оскарження обставини, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.
Таким чином, суд визнав недоцільним дослідження доказів кримінального провадження щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечували учасники судового провадження.
Судом досліджені характеризуючі особу обвинуваченого ОСОБА_4 наступні письмові докази:
- копію паспорта громадянина України ОСОБА_4 , згідно якого останній народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Косів Косівського району Івано-Франківської області та є громадянином України;
- характеристику на ОСОБА_4 №1620 від 29.09.2025 року, згідно якої останній за місцем проживання характеризується позитивно;
- акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 29.09.2025 року та довідку про склад сім`ї №1106 від 29.09.2025 року, за змістом яких ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_2 , неодружений, є батьком малолітньої дочки, непрацевлаштований; зареєстрований АДРЕСА_3 разом із матір`ю, 4 сестрами братом та племінницею;
- довідку про судимість №31-29092025/26012, згідно якої ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності;
- довідки Косівської райполіклініки №416 та № 309 від 29.09.2025 року, відповідно до яких ОСОБА_4 не знаходиться на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінеті даного медичного закладу;
- копію листа Косівського РТЦКСК №4528 від 29.09.2025 року, за змістом якого ОСОБА_4 перебуває на обліку призовників, на військову службу по мобілізації не призивався;
- лист Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області № 61584-2025 від 02.10.2025 року, згідно якого ОСОБА_4 на обліку не перебуває, страхових виплат не отримує.
Дослідивши матеріали обвинувального акту та матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні умисного невиконання постанови суду, що набрала законної сили, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.382 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.
Водночас, згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Також, суд враховує досліджені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою молодого віку, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінеті не перебуває, раніше не судимий, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, не працевлаштований. За місцем проживання характеризується позитивно жодних скарг на його поведінку від місцевих жителів не надходило.
Обставинами, що пом`якшують покарання, передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення вперше, щире каяття. 
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання не встановлено.
Отже, суд, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, його майновий стан, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненому злочині та щиро розкаявся, з урахуванням положень ст. 65 КК України, згідно з якою особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, відповідно до дискреційних повноважень суду, дотримуючись принципів законності і верховенства права, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.382 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної частини статті, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і покладенням на нього на період іспитового строку обов`язків, передбачених ч.1 п.п.1,2 та ч.3 п.2 ст.76 КК України, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. За цих же обставин суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом.
Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Речовими доказами у даному кримінальному провадженні є два оптичних носія інформації (DVD-диск) із відеозаписами від 02.08.2025 року та від 27.09.2025 року, які поміщено в паперові конверти та опечатано і зберігаються при матеріалах кримінального провадження.
За правилами п.7 ч.9 ст.100 КПК України – документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Отже, вказані речові докази підлягають залишенню в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 369-371, 373, 374 - 376 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, за умови, що протягом одного року іспитового строку він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
В силу ч.1 п.п.1,2 та ч.3 п.2 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, а також періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази у кримінальному провадженні - два оптичних носія інформації (DVD-диск) із відеозаписами від 02.08.2025 року та від 27.09.2025 року, які поміщено в паперові конверти та опечатано - залишити при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім оскарження з підстав, визначених ч. 2 ст. 394 КПК України.

 
Суддя     ОСОБА_1