Справа № 127/4890/25 
Провадження № 33/801/31/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Тишківський С. Л.
Доповідач: Береговий О. Ю.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О. Ю.,
за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Кравчука М.О.
розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №243037 від 10 лютого 2025 року, цього ж дня о 08:20 год. по вул. Київська, 76 у м. Вінниця водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, висновок позитивний – 0,75 ‰, водій не погодився із показами драгера та забажав пройти огляд у лікаря-нарколога в КНП ЦТЗ «Соціотерапія» за адресою: місто Вінниця вулиця Пирогова 109 В, висновок позитивний: 0,63 проміле, 0,55‰, висновок лікаря 0081: алкогольне сп`яніння, чим порушив п. 2.9. (а) ПДР.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок на користь держави Україна із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави Україна 605 грн 60 коп. судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 243037 від 10.02.2025 року, який підписано ОСОБА_1 ; безперервними відеозаписами з портативних відеореєстраторі № 473693 та № 467748; актом огляду з приладу «Alcotest Drager 7510 від 10.02.2025 року з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат – 0,75 проміле, на якому міститься підпис ОСОБА_1 ; висновком медичного огляду від 10.02.2025 № 0081, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат позитивний – 0,63 проміле, 0,55 проміле, на якому наявний підпис ОСОБА_1 ; рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП капрала поліції Олександра Сандрацького від 10.02.2025 року.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, допущення неповноти судового розгляду та неповного з`ясування фактичних обставин справи, просив скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року та провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на переконання скаржника розбіжності у результатах огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі викликають істотні сумніви у доведеності його вини.
Також, скаржник посилається на порушення працівниками поліції процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів, так як на думку скаржника, оскільки він являється військовослужбовцем Збройних сил України, після встановлення цього факту працівники поліції зобов`язані були негайно викликати Військову службу правопорядку, які в силу вимог ст. 262, 264 КУпАП є єдиними уповноваженими особами для складання процесуальних документів про адміністративне правопорушення.
Крім того, скаржник зазначає, що під час судового розгляду суд першої інстанції проігнорував його клопотання про зупинення провадження у справі та розглянув справу без його участі чим на його думку грубо порушив його права.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9.а Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.
При апеляційному розгляді встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №243037 від 10 лютого 2025 року, цього ж дня о 08:20 год. по вул. Київська, 76 у м. Вінниця водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, висновок позитивний – 0,75 ‰, водій не погодився із показами драгера та забажав пройти огляд у лікаря-нарколога в КНП ЦТЗ «Соціотерапія» за адресою: місто Вінниця вулиця Пирогова 109 В, висновок позитивний: 0,63 проміле, 0,55‰, висновок лікаря 0081: алкогольне сп`яніння, чим порушив п. 2.9. (а) ПДР.
Зазначений протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.
За змістом частин 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Як передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
У відповідності до п.2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, « Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Згідно вимог ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Так згідно з пунктом 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.7 Інструкції встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Отже, у випадку відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду водію надано право пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у в закладі охорони здоров`я.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись з результатами огляду на стан сп`яніння, проведеного на місці зупинки та у медичному закладі, вказує на неналежність та недопустимість доказів, а саме на наявність технічних та/або методичних похибок при застосуванні приладів, а також сумніви у достовірності зафіксованих результатів, оскільки кожен наступний вимір показував суттєво різні результати.
При цьому, досліджені апеляційним судом докази, наявні в матеріалах справи, спростовують доводи апелянта.
Так, з тесту огляду на стан сп`яніння проведеного на місці поліцейськими, в якому зафіксовані виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у особи із результатом 0,75‰, вбачається, що ОСОБА_1 з його змістом ознайомлений під особистий підпис.
У зв`язку із незгодою ОСОБА_1 із результатами проведеного на місці тесту, останньому було запропоновано огляд у медичному закладі, на що він погодився.
Під час огляду водія лікарем в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія ВОР» було зафіксовано позитивний результат 0,63‰ та 0,55‰ про що наданий відповідний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння №0081 від 10.02.2025 з яким, ОСОБА_1 також ознайомлений під особистий підпис.
Із зазначеного висновується, що проведене поліцейськими тестування на стан алкогольного сп`яніння та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння проведене у медичному закладі беззаперечно підтверджують порушення ОСОБА_1 п.2.9.а Правил дорожнього руху України та його вину у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП. Розбіжність у результатах проведеного поліцейськими тестування та висновку медичного огляду є несуттєвою та цілком логічно пояснюється різницею у часі їх проведення та не спростовує вини ОСОБА_1 .
Також не заслуговують на увагу покликання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції проігнорував клопотання про зупинення провадження у справі.
Апеляційний суд зазначає, що чинним КУпАП не передбачено порядку зупинення розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення. 
Відповідно до частини четвертої ст. 277 КУпАП строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).
Інших випадків зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення в КУпАП не передбачено, а тому зупинення провадження у цьому випадку не можливе.
Відповідаючи на доводи апелянта щодо порушення поліцейськими процедури складення протоколу та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, оскільки він є військовослужбовцем, апеляційний суд зазначає таке.
У обґрунтування зазначених доводів скаржник посилається на норми ч. 4 ст. 262 КУпАП, якою визначається порядок здійснення адміністративного затримання військовослужбовців, які вчинили адміністративні правопорушення, разом із тим матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_1 було затримано, а отже такі посилання є безпідставними.
Апеляційний суд зазначає, що оскільки ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, як водій транспортного засобу та він несе відповідальність на загальних підставах.
Так, ОСОБА_1 , під час зупинки його працівниками поліції, фактично не виконував функції військового, не перебував на бойовому завданні, не виконував наказ командира, його зупинено поза межами військової частини та території тимчасової дислокації військової частини. Також, апелянт здійснював керування не військовим автомобілем, а власним автомобілем Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 .
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.
Поряд з цим, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Інші доводи апеляційної скарги носять формальний характер та на увагу не заслуговують.
При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим.
Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.
З огляду на викладене, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУАП.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду        О.Ю. Береговий