Справа № 760/20422/25
2/308/426/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
22 січня 2026 року        місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: 
головуючої судді - Зарева Н.І., з участю:
секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою:
Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок», код ЄДРПОУ 40842831, адреса: вул. Антонова, буд. 8А, с. Чайки, Києво-Святошинський район, Київська область, 08135, до
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» звернулося до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 30829233789-510874 в розмірі 28294,20 гривень. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.07.2025 цивільну справу передано Ужгородському міськрайонному суду за встановленою підсудністю.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 05.11.2021 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» було укладено договір № 30829233789-510874, за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язавсь повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі.
Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор - 3568 для підписання кредитного договору № 30829233789-510874 від 05.11.2021, шляхом направлення позичальнику на номер телефону НОМЕР_2 (вказаного позичальником під час реєстрації в особистому кабінеті) електронного повідомлення СМС-повідомлення.
Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «КОШЕЛЬОК» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: -сума кредиту, становить 9000,00 грн. (п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); початковий строк кредитування, становить 18 днів, (п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків); дисконтна відсоткова ставка, становить 0,91% на добу за початковий строк кредитування (Лояльний період) визначений п. 3.6. п. 3.7. п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків);базова процентна ставка, становить 2.2% на добу за продовжений строк користування кредитом визначений п. 3.5., п. 3.6., п. 3.7., п. 3.8. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 4. графіку розрахунків).
Згідно п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 23.11.2021 до 20.02.2022, за ставкою 2,2% на добу.

Однак відповідачка не виконала свої зобов`язання за укладеним договором - не повернула кредит та не сплатила проценти, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду у відповідачки за Договором № 30829233789-510874 від 05.11.2021 утворилась заборгованість у розмірі 28294,20 гривень.
Враховуючи вище викладене загальна сума боргу, що підлягає стягненню за договором № 30829233789-510874 від 05.11.2021 станом на дату подання позову до суду становить 28294,20 грн, яка складається із: заборгованості за сумою кредиту: 9000,00 грн; заборгованості за відсотками за користування позикою: 19294,20 гривень.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак, у позовній заяві просить суд провести розгляд справи за його відсутності представника позивача та щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився повторно, Відзив у визначений судом строк не подав, у зв`язку з чим суд, відповідно до ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та постановив заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 05.11.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» та ОСОБА_1 укладено договір № 30829233789-510874 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.
Згідно умов договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у сумі 9000,00 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. Початковий строк кредитування, становить 18 днів, (п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків); дисконтна відсоткова ставка, становить 0,91% на добу за початковий строк кредитування (Лояльний період) визначений п. 3.6. п. 3.7. п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків);базова процентна ставка, становить 2.2% на добу за продовжений строк користування кредитом визначений п. 3.5., п. 3.6., п. 3.7., п. 3.8. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 4. графіку розрахунків).
Також до матеріалів справи долучено паспорт споживчого кредиту та графік розрахунків, де визначені основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної процентної ставки, порядок повернення кредиту, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до повідомлення платіжної системи XPAY Group LLC, 05.11.2025 через платіжну систему XPAY Group LLC було проведене успішне зарахування на карту клієнта № НОМЕР_3 суми коштів у розмірі 9000,00 грн, Order ID транзакції 43653994, опис замовлення - видача кредитних коштів за договором № 3082923789-510874.
Згідно з детальним розрахунком заборгованості за Договором № 3082923789-510874 від 05.11.2021 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту позичальник ОСОБА_1 станом на 20.02.2022 залишок заборгованості за кредитним договором складає: 28294,20 грн, з яких: за кредитом: 9000,00 грн.; по відсотках: 19294,20 гривень.
З метою забезпечення умов для належного розгляду справи по суті ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.09.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про випуск банківської карти № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) або на ім`я іншої особи (із зазначенням ПІБ та РНОКПП такої особи).
- інформацію про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_4 за період з 04.11.2021 по 20.02.2022.
На виконання вищевказаної ухвали 10 листопада 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» надано до суду інформацію, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 в банку було емітовано карту № НОМЕР_4 (розрахунковий рахунок НОМЕР_5 ) та надано виписку по цьому рахунку, згідно з якою 05.11.2021 на вказаний вище рахунок відповідача було зараховано грошові кошти у розмірі 9000,00 гривень.
Відповідно до положень статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно з частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до частин 3, 4, 6, 11 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Матеріалами справи підтверджується, що договір № 3082923789 від 05.11.2021 був належним чином укладений та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 9000,00 грн підтверджується довідкою сервісу платежів XPAY Group LLC про успішне проведення платежу та даними щодо перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача.
Подані матеріали підтверджують як факт укладення договору, так і факт реального отримання відповідачем грошових коштів, що свідчить про виникнення у нього зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів відповідно до умов договору.
Таким чином, кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у погодженому сторонами розмірі, а відповідач, у свою чергу, доказів належного виконання обов`язку щодо повернення кредитних коштів та сплати нарахованих процентів суду не надав.
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов договору. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, але - як зазначає абзац другий цієї ж статті - лише в межах строку кредитування.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/95/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу строку кредитування або після пред`явлення вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України.
Отже, після настання строку виконання зобов`язання позичальник зобов`язаний повернути кредит та проценти, нараховані в межах строку дії договору.
Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 30829233789-510874 від 05.11.2021 станом на 20.02.2022 загальна сума боргу відповідача перед позивачем становить 28294,20 грн, з яких: 9000,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 19294,20 грн заборгованість за процентами. Поданий розрахунок відповідає умовам договору, деталізований щоденно та не спростований відповідачем.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона доводить обставини, на які посилається, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює всі докази у їх сукупності.
Враховуючи, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість позивачу в добровільному порядку не погасила, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню.
Враховуючи висновок суду про задоволення позову, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 2422,40 гривень.
Щодо стягнення з відповідачки 10000,00 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, необхідно вказати на таке.
Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як встановлено судом, між адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» та ТОВ «Кошельок» укладено договір про надання правничої допомоги б/н від 12.02.2025 відповідно до умов якого виконавець взяв на себе зобов`язання надати замовнику визначену цим договором правову допомогу щодо представництва та захисту прав, свобод та законних інтересів клієнта, зокрема, за вказаним позовом.
Згідно з додатком від 20.06.2025 до Договору б/н від 12.02.2025 про надання правничої допомоги та детальним описом наданих послуг, підписаного сторонами договору, адвокатом наведено перелік наданих юридичних послуг та їх вартість щодо вирішення спору про стягнення заборгованості з відповідачки ОСОБА_1 , яка становить 10000,00 гривень.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Водночас, під час розгляду справи відповідачка не заявляла клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не надала обґрунтування неспівмірності таких витрат.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає доведеним, правомірним та співмірним відшкодування відповідачкою на користь позивача суми витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 549, 611, 625, 629, 1049,1048, 1050,1054 ЦК України, ст. ст.4, 13, 19, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
1. Позовну заяву задовольнити.
2. Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» суму заборгованості за кредитним договором № 30829233789-510874 від 05.11.2021 у розмірі 28294,20 грн (двадцять вісім тисяч двісті дев`яносто чотири тисячі грн. 20 коп), з яких:
- 9000,00 грн - заборгованість за сумою кредиту;
- 19294,20 грн - заборгованість за відсотками за користування позикою.
3. Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок»2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору, а також 10000,00 грн (десять тисяч грн 00 коп) понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановленихЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя     Н.І. Зарева