ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/569/24  Номер провадження 22-ц/814/828/26	Головуючий у 1-й інстанції Лівер І. В.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.
розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 08 вересня 2025 року (час ухвалення судового рішення не зазначений; дата складання повного текста ухвали - 08 вересня 2025 року) за заявою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 08 вересня 2025 року відмовлено в прийнятті додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про зміну розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, стягнув витрати на правничу допомогу в повному розмірі, тоді як повинен був стягнути у відсотковому співвідношенні з задоволеними позовними вимогами, і додатковим рішенням міг виправити допущену помилку. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Коллект Центр», посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
У підтвердження заперечень проти апеляційної скарги вказує, що суд, ухвалюючи рішення по суті спору, вирішив розподілу судових витрат, а тому повторне вирішення цього питання вже неможливе, натомість скаржник прохає фактично повторно розглянути питання розподілу судових витрат.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З матеріалів справи вбачається, що у липні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, прохав стягнути з відповідача на користь товариства 37 765 грн заборгованості, 13 000 грн витрат на правничу допомогу та 3 028 грн судового збору (т.1 а.с.2-5)
Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 24 червня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4469623 від 31.08.2021 у загальному розмірі 5 000 грн, 402,12 грн - на відшкодування витрат по оплаті судового збору, 7000 грн - витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині позовних вимог відмовлено (т.2 а.с.107-123)
Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 30 червня 2025 року витравлено описку в рішенні Решетилівського районного суду Полтавської області від 24 червня 2025 року по цивільній справі № 546/569/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості:
- абзац другий резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: «Стягнути із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4469623 від 31.08.2021 у загальному розмірі 5015 (п`ять тисяч п`ятнадцять) гривень 00 копійок, з яких 5000 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 15 грн заборгованість за нарахованими процентами.»;
- абзац другий резолютивної частини повного тексту рішення викладено в наступній редакції: «Стягнути із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4469623 від 31.08.2021 у загальному розмірі 5 015 (п`ять тисяч п`ятнадцять) гривень 00 копійок, з яких 5 000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 15 грн - заборгованість за нарахованими процентами.» (т.2 а.с.126-127)
28.08.2025 ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , звернувся до місцевого суду з заявою про ухвалення у справі додаткового рішення, яким прохав вирішити питання витрат на правничу допомогу пропорційно задоволених позовних вимог.
В обґрунтування заяви вказував, що суд, задовольняючи позовні вимоги частково, помилково стягнув витрати на правничу допомогу в повному обсязі, а не пропорційно задоволених позовних вимог (т.2 а.с.151)

Відмовляючи в прийнятті додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що питання витрат на правничу допомогу вже було вирішено під час ухвалення рішення у справі, а тому повторне його вирішення не допустиме.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що суд першої при ухваленні рішення по суті спору вирішив питання судових витрат, а отже у суду першої інстанції були відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення у справі.
Проаналізувавши питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, наведені апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками, викладеними у рішенні Решетилівського районного суду Полтавської області від 24 червня 2025 року, проте відповідач (його представник) не скористалися правом на апеляційне оскарження рішення суду, принаймі у частині розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд 
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 08 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 04 лютого 2026 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов 

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов