ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/2909/25 
Рядок статзвіту № 69 
20 січня 2026 року 
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючої судді Грипіч Л. А. 
з участю секретаря Вознюк Ю. В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про зміну способу стягнення аліментів 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішень Костопільського районного суду Рівненської області від 12.02.2014 року та 05.04.2016 року та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. 
Свої вимоги мотивує тим, що згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12.02.2014 року з відповідача ОСОБА_2 на її користь вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 27.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 05.04.2016 року збільшено розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено їх в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. 
Зазначила, що відповідач не приймає участі у витратах на сина, крім сплати аліментних зобов`язань, які є незначними. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням про додаткову фінансову допомогу на утримання дитини, однак він відмовився надавати таку допомогу добровільно, хоча має таку можливість. Відповідач працездатний, має задовільний стан здоров`я, на своєму утриманні інших осіб немає, обставин на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання дитини не існує. Розмір сплачуваних відповідачем аліментів є недостатнім для утримання та розвитку дитини і є меншим законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 182 СК України. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування та речі першої необхідності, 600 грн. на дитину, які сплачує відповідач не забезпечують мінімальних потреб дитини та є недостатніми для повноцінного розвитку сина. Вона щоденно здійснює витрати на утримання дитини, які пов`язані з повсякденними потребами, а саме харчування, ліки, одяг та взуття, засоби особистої гігієни, канцелярські товари, які необхідні для навчання, відвідування стоматолога та перукаря, тощо. Крім того, вона несе значні витрати на облаштування у будинку місць для навчання, зокрема, купує відповідні меблі, оргтехніку та інше. Разом з тим, на неї також покладається обов`язок щодо оплати комунальних послуг, а саме опалення, електроенергію, інтернет зв`язок, що є обов`язковою умовою для нормального існування та навчання дитини в реаліях сьогодення. Тому, призначений судом розмір аліментів на сьогоднішній день є недостатнім для забезпечення повноцінного утримання неповнолітньої дитини. З врахуванням того, що відповідач є здоровою та працездатною особою, тому він спроможний сплачувати аліменти на дитину у більшому розмірі, ніж це визначено попереднім рішенням суду.
Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 04.08.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.
Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив.
Своїм правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.
Ухвалою суду від 02.01.2026 року судом здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак від представника позивача - адвоката Вітошка Ю. Г. через систему «Електронний суд» надійшла письмова заява, в якій він просив проводити розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом вчасно та належним чином, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, враховуючи згоду позивача та її представника на проведення заочного розгляду справи, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Таким чином, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.
При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.
Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.
З матеріалів справи судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 16.03.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції Рівненської області. 
Згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12.02.2014 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 27.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 05.04.2016 року збільшено розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено їх в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.
Судом встановлено, що відповідач, крім призначених судом аліментів, інших додаткових коштів на утримання дитини не надає, хоча є здоровою, працездатною особою та знаходиться у працездатному віці. На даний час неповнолітня дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшується потреба у її забезпеченні. Крім того, розмір аліментів, який призначений судом, а саме 600 грн. щомісячно на даний час є меншим за мінімальний розмір встановлений ч. 2 ст. 182 СК України. 
Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Так, у відповідності до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2026 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 січня 2026 року для дiтей вiком до 6 рокiв становить 2817 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 3512 грн. 
Оскільки відповідач не надав суду доводів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у збільшеному розмірі, тому суд дійшов до беззаперечного висновку про можливість їх сплати останнім.
Розмір аліментів визначений позивачем - 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати дитині та який не призведе до порушення його прав та інтересів.
Відповідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у Постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.
Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, керуючись принципом розумності і справедливості, суд враховує недостатньо забезпечене матеріальне становище дитини, яка проживає з матір`ю та перебуває на повному її утриманні, матеріальне становище відповідача, а також враховуючи ту обставину, що на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини та визначити їх в розмірі - 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду є об`єктивним з огляду на вказані вимоги закону та обов`язку обох батьків їх утримувати, а також матеріальному становищу сторін у справі.
Враховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. (мінімальний розмір ставки судового збору за подання фізичною особою позову майнового характеру).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 180-184, 192 СК України, ст. ст. 10, 11, 12, 141, 258, 265, 279, 280 ЦПК України, суд - 
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.
Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішень Костопільського районного суду Рівненської області від 12.02.2014 року та 05.04.2016 року та стягувати з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 21.06.2012 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП: НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) в дохід держави 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору. 
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районним судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущенного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач:
ОСОБА_1  (жителька        АДРЕСА_2 ), паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 21.06.2012 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач:
ОСОБА_2 , (житель    АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повне рішення складено
26 січня 2026 року. 

Суддя	Л. А. Грипіч