Справа№464/7928/25 
пр.№ 3/464/7/26 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2026 року        
Суддя Сихівського районного суду м.Львова Бойко О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -
за ч.2 ст.173-2 КУпАП, 

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 06.11.2025 року об 00:06 год. по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме, висловлювався нецензурною лайкою та словесно ображав у присутності неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , чим завдав шкоди її психічному здоров`ю
ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить не притягувати його до адміністративної відповідальності в зв`язку із тим, що між ними відбулась побутова сварка, зумовлена виявленням у нього важкого захворювання та вживанням на цьому фоні алкоголю. Разом із тим жодних дій, які б свідчили про вчинення домашнього насильства він не вчиняв. Просить врахувати вказані обставини та закрити провадження у справі, а також розглядати справу без його участі .
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Згідно диспозиції ч.2 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за вказаною нормою настає за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Таким чином, норми статті 173-2 КУпАП є бланкетними, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. 
Отже, адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства настає лише у тому разі, якщо визначеними у вказаній нормі закону діями була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відсутність підтвердження завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а лише можливість завдання такої шкоди, не містить складу правопорушення, передбаченогост.173-2 КУпАПта відповідно виключає відповідальність за вказаною нормою закону.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 220950 від 06.11.2025, ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, яке виразилось у тому, що він 06.11.2025 року близько 00 год. 06 хв., перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 нецензурно та образливо висловлювався в бік дружини ОСОБА_2 у присутності неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , чим завдав шкоди її психічному здоров`ю.
Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , 06.11.2025 між нею та чоловіком мав місце побутовий конфлікт, викликаний тим, що їх сім`я переживає важкий період, оскільки чоловік вирішив мобілізуватись до лав ЗСУ, а процесі проходження ВЛК у нього виявлено важке захворювання, яке через поєднання з алкоголем викликало його неприйнятну поведінку, у зв`язку із чим вона і викликала поліцію. Не вживаючи алкоголь ОСОБА_1 є турботливим батьком та чоловіком. Тому просить не притягувати його до відповідальності, оскільки між ними мав місце побутовий конфлікт .
Таким чином, єдиним доказом у справі є протокол про адміністративне правопорушення, однак, сам лише протокол, без підтвердження сукупністю інших належних та допустимих доказів, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Однак, всупереч зазначеному обов`язку до протоколу не долучено фактичних даних, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 
Одночасно відсутність умислу на вчинення дій, зазначених у диспозиціїст.173-2 КУпАП, вказує на відсутність суб`єктивної сторони і не дає достатніх підстав для кваліфікації дій за цією нормою закону.
Факт сварки і непорозумінь на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту, проте, не підтверджує факту вчинення особою домашнього насильства.
Отже, оцінкою наявних в справі матеріалів встановлено відсутність належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів на підтвердження завдання шкоди психологічному здоров`ю малолітньої потерпілої, що не дає підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП, а тому провадження у справі слід закрити .
Керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 294 КУпАП,-
п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Бойко О.М