К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року місто Київ

справа № 752/23004/24 
апеляційне провадження № 22-ц/824/15383/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді Слободянюк А.В. від 9 липня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , Міністерство оборони України, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_3 , про оголошення фізичної особи померлою, 

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заявлених вимог

28 жовтня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, заінтересовані особи: ОСОБА_4 , Міністерство оборони України, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_3 .

Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 є батьком військовослужбовця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внаслідок збройної агресій рф проти України ОСОБА_6 21 липня 2022 року був добровільно мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав Збройних Сил України. Військову службу ОСОБА_6 проходив на посаді кулеметника 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти НОМЕР_1 окремого стрілецького батальйону (військова частина НОМЕР_2 ) НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (військова частина НОМЕР_4 ) сухопутних військ Збройних Сил України.

22 жовтня 2023 року дружині сина ОСОБА_1 повідомили, що ОСОБА_6 загинув у бою з російськими окупантами ІНФОРМАЦІЯ_3 у районі міста Авдіївка Донецької області, отримавши важке поранення, несумісне з життям. Евакуювати тіло ОСОБА_6 з полю бою не вдалося через постійний артилерійський обстріл і подальше захоплення позицій ворожими військами

8 січня 2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 отримав сповіщення сім`ї про те, що ОСОБА_6 зник безвісти 20 жовтня 023 року під час ворожого обстрілу міста Авдіївка Донецької області. Зникнення пов`язане з виконанням обов`язків військової служби (захистом Батьківщини). 

За наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 29 жовтня 2023 року № 636 проведено службове розслідування обставин і причин відсутності військовослужбовців 3-ї стрілецької роти, які брали безпосередню участь у бойових діях 20 та 22 жовтня 2023 року і не повернулися до розташування підрозділу. За результатами службового розслідування встановлено, що військовослужбовці 3-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , у тому числі кулеметник 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу, солдат ОСОБА_6 , вважаються зниклими безвісти за особливих обставин.

Заявник зазначає, що відповіді компетентних органів за зверненням ОСОБА_3 щодо розшуку та надання інформації про зниклого безвісти ОСОБА_6 не залишили йому надії, що син живий та може перебувати у полоні держави-агресора.

Також ОСОБА_3 зазначає, що встановлення зазначеного факту йому необхідно для можливості увіковічнити пам`ять сина, належної реєстрації смерті сина, від чого залежить виникнення його майнових та немайнових прав, у тому числі дій, пов`язаних з оформленням встановлених законодавством пільг та соціального захисту.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив оголосити громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , солдата, кулеметника 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти НОМЕР_1 окремого стрілецького батальйону (військова частина НОМЕР_2 ) НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (військова частина НОМЕР_4 ) сухопутних військ Збройних Сил України померлим (загиблим) під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини від збройної агресії рф. Датою смерті (загибелі) ОСОБА_6 вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце смерті (загибелі) - місто Авдіївка Донецької області.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 9 липня 2025 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Оголошено померлим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, РНОКПП НОМЕР_5 . Датою смерті громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 . Місцем смерті громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати місто Авдіївка Покровського району Донецької області. Причину смерті громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати загибель під час виконання обов'язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини від збройної агресії рф.

Задовольняючи заяву про оголошення особи померлою, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується наявність підстав для оголошення ОСОБА_6 померлим у зв`язку з існуванням обґрунтованого припущення щодо його смерті, тобто констатації високого ступеня ймовірності загибелі у населеному пункті Авдіївка Донецької області під час виконання обов'язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини від збройної агресії рф. Шестимісячний строк для звернення до суду має відраховуватися з 29 лютого 2024 року, тобто з дати завершення активних бойових дій на території, де зник безвісти ОСОБА_6 , що дотримано заявником.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення про залишення заяви без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право, а у разі розгляду справи по суті, у задоволенні заяви про оголошення фізичної особи померлою відмовити у повному обсязі. 

Скаржник зазначає, що за даними інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими, адміністратором якої є Головне управління розвідки, військовослужбовець ОСОБА_6 ймовірно перебуває у полоні та утримується у Свердловській колонії № 38. Не врахування судом першої інстанції даного доказу є помилковим, що призвело до ухвалення протиправного судового рішення.

Судом першої інстанції не враховано правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22, згідно якого є неможливим оголошення особи померлою до спливу шести місяців після закінчення бойових дій чи закінчення окупації.

Вказує, що суд першої інстанції, залучивши до участі у справі Міністерство оборони України, відмовив ОСОБА_1 у залученні військової частини НОМЕР_2 , незважаючи на те, що остання володіє інформацією про статус зниклого військовослужбовця.

Судом не враховано, що визнання ОСОБА_6 загиблим негативно вплине на його дітей, що підтверджується висновком практичного психолога з місця навчання дітей.

Вважає, що у даних правовідносинах убачається наявність спору про право, оскільки оголошення особи померлою, окрім заявника, також впливатиме на права та обов`язки заінтересованих осіб. 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Міністерство оборони України у відзиві на апеляційну скаргу підтримало її доводи та просило задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 заперечує проти її доводів, оскільки останні є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Інші учасники справи відзивів на апеляційну скаргу не подали.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання 

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_10 - ОСОБА_16. в судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити.

ОСОБА_4 у суді апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду залишити без змін.

Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання свого представника не направила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (змінено прізвище на " ОСОБА_8 ") є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно довідки начальника штабу військової частини НОМЕР_2 № 739 від 11 березня 2023 року, солдат ОСОБА_6 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 21 липня 2022 року, згідно з Указом Президента України № 69/2022 (про загальну мобілізацію) від 24 лютого 2022 року.

8 січня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 надіслано сповіщення сім`ї № 373, згідно якого ОСОБА_6 зник безвісти 20 жовтня 2023 року під час ворожого обстрілу у місті Авдіївка Донецької області. Зникнення пов`язане з виконання обов`язків військової служби (захистом Батьківщини).

Відповідно до доповіді командира військової частини НОМЕР_4 від 8 листопада 2023 року № 208/1011/3 на ім`я командира оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_8 ", 20 жовтня 2023 року під час штурмових дій противника на ВП "ІНФОРМАЦІЯ_11" ВОП НОМЕР_6 в районі населеного пункту Авдіївка Донецької області зникли безвісти військовослужбовці, у тому числі кулеметник 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_6 .

Згідно акту службового розслідування, затвердженого командиром частини НОМЕР_2 від 30 листопада 2023 року, кулеметника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_6 вирішено вважати "зниклим безвісти за особливих обставин". В акті зазначено, що бойовим розпорядженням командира військової частини НОМЕР_4 військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 у складі ТРГр 20 жовтня 2023 року були передані для оборони позиції поблизу населеного пункту Авдіївка Донецької області. На час проведення службового розслідування місце перебування військовослужбовців, у тому числі солдата ОСОБА_6 , невідоме; ретельні пошуки в районі перебування, у зв`язку з активним веденням бойових дій противником, неможливі. З пояснень стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти ОСОБА_10 відомо, що 20 жовтня 2023 року о 6 год. 00 хв. на позиції, де він перебував, поблизу населеного пункту Авдіївка Донецької області, після артилерійського обстрілу, ворог перейшов до штурмових дій їх позицій; після відбиття всіх атак, ворог став застосовувати отруйний газ; приблизно о 10 год. 30 хв. від вибуху міни отримав смертельне поранення ОСОБА_11 .

Згідно з рапортом стрільця 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти, солдата ОСОБА_12 , який був очевидцем події, 20 жовтня 2023 року з 6 години ранку, ворог неодноразово здійснював артилерійські обстріли та штурмові атаки позиції, яку обороняли десять бійців 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти. При цьому противник також застосовував боєприпаси, споряджені небезпечними хімічними речовинами. Приблизно о 10 год. 30 хв. він побачив, як від вибуху міни отримав важке поранення, несумісне з життям, його побратим солдат ОСОБА_6 (позивний " ОСОБА_6 ").

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 30 листопада 2023 року № 709, службове розслідування вважається завершеним, військовослужбовці 3-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , у тому числі кулеметник 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу, солдат ОСОБА_6 , вважаються зниклими безвісти за особливих обставин.

Згідно виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора № 06-04/15159 від 20 серпня 2024 року, інформація про перебування ОСОБА_6 у полоні від держави-агресора відсутня. 

Згідно листа Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 26 вересня 2024 року, в інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими містяться відомості про ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До координаційного штабу не надходили повідомлення від Міжнародного Комітету Червоного Христа або зі сторони державних органів російської федерації про перебування вказаної особо в полоні, стану її здоров`я та місця утримання.

Як вбачається з протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 26 травня 2025 року в межах досудового розслідування № 12023100010003409 від 26 травня 2025 року, свідок пояснив, що він з 12 березня 2022 року проходить службу в ЗСУ, військова частина НОМЕР_2 на посаді стрільця першого взводу третьої стрілецької роти. Особовий склад військової частини НОМЕР_2 10 грудня 2022 року було переміщено до Донецької області для виконання бойових завдань. Під час проходження служби він мав побратима ОСОБА_6 , з яким проходив військову службу в 2-му стрілецькому відділенні 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти. 20 жовтня 2023 року підрозділ у кількості 10 осіб, куди входив ОСОБА_6 та ОСОБА_12 виконували бойове завдання поблизу с. Степове в районі м. Авдіївка Донецької області. Того ж дня ворожі штурми тривали безперервно з 6 години ранку, ворог застосовував ще й хімічну зброю. У тому бою він бачив, як на незначній відстані від нього від вибуху ворожої міни отримав важке осколкове поранення голови ОСОБА_6 . Це сталося приблизно о 10 год. 30 хв. Підбігши до ОСОБА_6 для надання йому допомоги, він виявив на правій скроневій частині голови кров з фрагментами головного мозку, пульс був відсутній, не було жодних ознак життя. Таким чином, він пересвідчився, що ОСОБА_6 загинув миттєво. На жаль, евакуювати ОСОБА_6 з поля бою не вдалося через постійний артилерійський обстріл і подальше захоплення позицій ворожими військами.

Свідок ОСОБА_14 в межах досудового розслідування № 12023100010003409 від 26 травня 2025 року пояснив, що 20 жовтня 2023 року вони з побратимами були біля заводу "Коксохіма", близько 10-11 години російські загарбники розпочали обстріл, він почув як летить ФПВІ та за 20 метрів від нього стався вибух. Усвідомивши, що випадкових випадків не буває, він перебіг через залізничну смугу і виявив мертвим свого побратима, руки, ноги та тулуб були цілими, але голова була сильно обгорівша. Мертвий побратим виявився ОСОБА_6 , якого він добре знав та з точністю його впізнав, позивний у нього був " ОСОБА_15 ", який був зазначений на його форменому одязі. Так як розпочалися обстріли, їм довелося відступати, забрати тіло загиблого не було змоги, однак він з упевненістю повідомляє, що ОСОБА_6 загинув, адже він перевіряв пульс, який був відсутнім.

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російської федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, Авдіївська міська територіальна громада, до складу якої входить м. Авдіївка, у період з 24 лютого 2022 року по 28 лютого 2024 року була територією активних бойових дій. З 29 лютого 2024 року Авдіївська міська територіальна громада є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин другої - четвертої статті 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України.

Відповідно до статті 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Статтею 306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Таким чином, оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України).

Подібні висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року в справі № 506/358/22, від 13 березня 2024 року у справі № 204/724/23 та від 22 травня 2024 року в справі № 3337/2489/23.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції установив, що разом із заявою про оголошення особи померлою заявник надав наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 30 листопада 2023 року № 709 "Про результати службового розслідування", сповіщення сім`ї від 8 січня 2024 року № 373 про те, що ОСОБА_6 зник безвісти 20 жовтня 2023 року під час ворожого обстрілу у місті Авдіївка Донецької області.

Докази, які долучені ОСОБА_3 до заяви про оголошення фізичної особи померлою не містять жодних суперечностей щодо обставин зникнення військовослужбовця ОСОБА_6 , дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Авдіївка Донецької області.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обставини справи дають підстав припускати смерть ОСОБА_6 в певний час і за певних обставин, тому наявні підстави для оголошення його померлим.

Також суд першої інстанції, урахувавши відомості, наведені у Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російської федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, дійшов правильного висновку, що шестимісячний строк звернення до суду із заявою про оголошення ОСОБА_6 померлим має відраховуватися з дати - ІНФОРМАЦІЯ_9 , наступної після закінчення активних бойових дій у місті Авдіївка.

Щодо доводів скаржника про невірне обрахування судом шестимісячного строку звернення ОСОБА_3 до суду із заявою про визнання фізичної особи померлою, колегія суддів зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22 висловлено наступну правову позицію: "Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.

Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.

У частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.

Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.

Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.

Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309)". 

Установлено, що місто Авдіївка у період з 24 лютого 2022 року по 28 лютого 2024 року була територією активних бойових дій.

З наведеного слідує, що суд першої інстанції, урахувавши вище наведений правовий висновок, а також відомості щодо переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії, дійшов правильного висновку, що шестимісячний строк звернення ОСОБА_3 до суду із заявою про визнання сина ОСОБА_6 померлим необхідно обраховувати з дати - ІНФОРМАЦІЯ_9 , наступної після закінчення бойових дій, що й дотримано заявником. 

Посилання скаржника на те, що місто Авдіївка є тимчасово окупованим до цього часу та у зв'язку з цим неможливо провести пошукові заходи не спростовує висновку суду першої інстанції щодо обрахування шестимісячного строку та фактично є власним тлумаченням скаржником правових висновків, викладених у вище згаданій постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року.

Доводи скаржника, що суд не залучив військову частину НОМЕР_2 не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки заінтересованою особою у даній справі, зокрема, є Міністерство оборони України, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанов від 10 липня 2024 року в справі № 686/11198/22.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду і посилання скаржника на те, що оголошення померлим ОСОБА_6 негативно вплине на його дітей, оскільки у відповідності до вимог статей статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України дана обставина не досліджується судом при розгляді заяви про оголошення фізичної особи померлою.

На думку скаржника, оголошення ОСОБА_6 померлим впливатиме не лише на права заявника, а й на особисті чи майнові права заінтересованих осіб, тому вбачається наявність спору про право.

Колегія суддів вважає неспроможними такі доводи, оскільки, вказуючи про наявність спору право, скаржник не наводить жодних обґрунтувань, що це доводять та доказів, які це підтверджують. 

Більш того, колегія суддів зауважує, що у даних правовідносинах відсутній спір про право з огляду на те, що оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини. Це спеціальне провадження для встановлення факту відсутності особи і настання правових наслідків, подібних до смерті (управління майном, відкриття спадщини), але з можливістю скасування рішення та повернення майна, якщо особа знайдеться. 

Отже, оголошення ОСОБА_6 померлим саме за заявою його батька ОСОБА_3 не впливатиме на особисті чи майнові права заінтересованих осіб, зокрема дружини та дітей, що відповідно свідчить про відсутність спору про право.

Доводи скаржника щодо перебування ОСОБА_6 у полоні держави-агресора є тотожними відзиву на заяву та фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав повну та об`єктивну оцінку, вона є достатньо аргументованою, а тому апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заінтересованої особи.

При цьому колегія суддів зауважує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 9 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді: