ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2026 року
м. Харків
справа № 639/3445/24
провадження № 22-ц/818/649/26 
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.
за участі секретаря судового засідання Волобуєва О.О.
сторони справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 14 липня 2025 року в складі судді Єрмоленко В.Б. -
ВСТАНОВИВ:
У червні 2024 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про припинення стягнення аліментів за рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 18.09.2013 у розмірі частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 04.06.2013 і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття та скасування заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 57631836, що перебуває на виконанні у Холодногірсько-Новобаварському ВДВС у м. Харкові, за весь час перебування виконавчого листа на примусовому виконанні, тобто з 2013 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що станом на 03.06.2024 заборгованість зі сплати аліментів становить 243 993,25 грн. згідно розрахунку, складеного державним виконавцем. При досягненні 14-річного віку син зареєстрував своє місце проживання за адресою реєстрації батька по АДРЕСА_1 . Починаючи з 2015 р. дитина проживає з батьком, знаходиться на його утриманні, відповідач ані матеріально, ані морально дитиною не опікується, не приймає участі у її вихованні. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 06.02.2019 визначено місце проживання малолітньої дитини з матір`ю ОСОБА_2 . Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 13.11.2019 відібрано сина ОСОБА_4 від батька та повернуто матері для проживання з нею. З цими рішеннями позивач не згоден. У 2021 судом видано обмежувальний припис щодо його прав та заборонено перебувати в місці проживання, навчання постраждалої дитини, наближатися до дитини та розшукувати її та переслідувати. Зазначене рішення скасовано постановою Полтавського апеляційного суду 03.10.2023.Вважає, що невиконання позивачем рішення суду про визначення місця проживання дитини не є підставою для обмежувального припису. Разом з тим, проживання дитини з батьком , на думку ОСОБА_1 , є безумовною підставою для стягнення з матері сина аліментів. Через наявну заборгованість позивач не має можливості працевлаштуватися офіційно.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 серпня 2024 року закрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та скасування заборгованості зі сплати аліментів - на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Постановою Харківського апеляційного суду від 24.12.2024 ухвалу від 05 серпня 2024 року в частині закриття провадження щодо вимог про припинення стягнення аліментів та скасування заборгованості зі сплати аліментів за період з 06.10.2022 – скасувати з направленням справи для продовження розгляду в цій частині.
Таким чином предметом розгляду в суді першої інстанції були лише вимоги позивача про припинення стягнення аліментів та скасування заборгованості зі сплати аліментів за період з 06.10.2022.
Рішенням Новобаварського районного суду м. Харкова від 14 липня 2025 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Рішення обґрунтовано тим, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували витрати на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та створення для нього задовільних вимог, достатніх для його проживання, виховання, розвитку та відпочинку. Довідка про реєстрацію ОСОБА_4 16.04.2024 за місцем реєстрації батька не підтверджує існування обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами.
Не погодившись з рішеннями суду ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в яких посилаючись на не повне дослідження обставин справи просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що предметом позову у дійсній справі є інший період, ніж той щодо якого вже існує рішення суду. Крім цього позивач посилається на нові обставини. Суд, на порушення вимог закону, не з`ясував й не зазначив думку дитини стосовно обставин, що безпосередньо стосуються її життя, не надав належної правової оцінки доказам у справі, зокрема тим, що підтверджують спільне проживання ОСОБА_1 з його неповнолітнім сином — ОСОБА_4 . Відповідач не заперечує та сама наголошує, що фізична особа, яка досягла 14 років, вільно обирає собі місце проживання, що і зробив ОСОБА_5 . Зазначив, що ОСОБА_5 не проживає з ОСОБА_2 з 2018 року. Наявність виконавчого провадження №57631836 на примусовому виконанні Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у м.Харкові, за яким у Позивача виникла заборгованість зі сплати аліментів порушує права не тільки позивача, як батька, який через наявний борг неспроможний на бажаному рівні забезпечити сину належне утримання, а також і самої дитини, яка несе на собі додатковий тягар.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06 березня 2009 року (т.1 а.с.27)
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова по цивільній справі від 18.09.2013 р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі частини від усіх видів доходу щомісяця, починаючи з 04.06.2013 р. до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 44-45).
Із змісту вказаного рішення вбачається, що дитина проживає разом із матір?ю та знаходиться на її утримання. Відповідач проживає окремо від дитини та матеріальної допомоги не надає.
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 06.02.2019 р. № 45, враховуючи висновки Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради і рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено разом з матір`ю ОСОБА_2 .Рішенням Жовтневого районний суд м. Харкова від 13.11. 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради -задоволено, вирішено відібрати малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_1 та повернути матері - ОСОБА_2 для проживання з нею. Постановою Харківського апеляційного суду від 14.05.2020 року рішенням набрало законної сили.
Звертаючись до суду із заявою у 2020 році про видачу обмежувального припису ОСОБА_2 стверджувала, що ОСОБА_1 систематично самочинно змінює місце проживання дитини та вчиняє щодо неї психологічне насильство, завдає шкоди психічному здоров`ю дитини, маніпулювання нею, хлопчик заляканий , бажає проживати разом з матір`ю, але батько забороняє, принижує матір, нецензурно висловлюється через те, що вона одружилась.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 06.01.2021частково задоволено заяву ОСОБА_2 , видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 на шість місяців, з покладенням певних обов`язків. Зазначене рішення постановою Полтавського апеляційного суду від 03.10.2023 скасовано, у задоволенні заяви відмовлено.
У 2020 році ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про припинення нарахування аліментів, починаючи з дати звернення до суду та звільнення від сплати аліментів в сумі 106630,06 грн.Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.11.2021 , яке набрало законної сили постановою Харківського апеляційного суду від 06.10.2022, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.
У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 червня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено. Постановою Харківського апеляційного від 23.10.2024 рішення скасовано, у задоволеня позову відмовлено. 
З рішення суду вбачається, що на підставі вказаного рішення суду, 04 листопада 2013 року Жовтневим районним судом м. Харкова видано виконавчий лист №639/4641/2013, який було пред?явлено до виконання.
Постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Чипурнюк А.А. від 11 листопада 2013 року відкрито виконавче провадження №40883984.
Згідно відповіді Східного МРУМЮ Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у м. Харкові від 14 квітня 2024 року №44842, 13 березня 2018 року державним виконавцем на підставі вимог п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
09 листопада 2018 року головним державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Лисаковим Є.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57631836 за виконавчим листом №639/4641/2013 виданим 04 листопада 2013 року.
Згідно довідок Мистецького навчального закладу «Дитяча школа мистецтв № 2 » №56 від 10.05.2024, Дитячо-юнацької спортивної школи «Волна» №11 від 14.05.2024, характеристику учня 9 класу ОСОБА_4 , батько займається вихованням сина, приводить на зайняття, тренування, цікавиться його успіхами і досягненнями (а.с.7-9). 
ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 47).
Згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_1 має право власності на 127/300 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 20)
Згідно відповіді Відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області від 21 липня 2024 року, на адвокатський запит ОСОБА_3 вбачається, що неповнолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на протязі тривалого часу, а саме з 2014 року по теперішній час мешкає разом із відповідачем ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 . (т.1 а.с. 43).
Згідно розрахунку зі сплати аліментів, складеного Холодногірсько - Новобаварським відділом державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 03.06.2024 заборгованість ОСОБА_1 складає з липня 2015 243 993,25 грн. Жодних платежів за цей період не здійснено ( а.с. 13-17).
Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. 
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Відповідно до статті 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року (провадження №61-3738св22)
Відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Припинення стягнення аліментів можливе, якщо одержувач аліментів не витрачає отримані ним гроші на дитину.
Контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей.
За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.
Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.
Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом частини другої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.
Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.
Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.
Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду.
Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.
При цьому на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц, провадження № 14-20цс21).
Згідно відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Полтавського апеляційного суду від 03.10.2023 року у цивільній справі № 639/8315/20 у задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про видачу обмежувального припису відмовлено та встановлено наступне. Так, не виконання рішення суду про визначення місця проживання дитини, не може бути підставою для обмежувального припису, як самостійний доказ, без надання доказів домашнього насильства відносно заявника чи малолітньої дитини, а також ризиків настання насильства у майбутньому. Заявником не було надано належних та допустимих доказів того, що батько дитини без волі останнього, викрав дитину, психологічно на нього тисне чи утримує проти його волі. Згідно відомостей Харківської ЗОШ № 130 вбачається, що батько бере активну участь у вихованні свого сина, протягом 2019/2020 відвідував батьківські збори, постійно знаходиться на зв`язку з класним керівником. Окрім того, встановлено, що дитина тривалий час, разом зі своїм старшим братом, відвідує Харківську обласну Федерацію Теквандо ІТФ. За повідомленням Президента Федерації вихованням та опікою займається батько, який характеризується позитивно, як люблячий та відповідальний батько. Згідно відомостей старшого ДОП СП ПП Новобаварського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області він, протягом тривалого часу мешкає разом з матір`ю та двома синами 1994 р.н., та 2009 р.н. За місцем проживання характеризується позитивно, веде здоровий спосіб життя, громадський порядок не порушує, сварки та конфлікти у сім`ї не допускає. Доповнює, що в рамках даного провадження 05.06.2024 року його представником було подано клопотання про зупинення розгляду по даній справі до розгляду справ № 639/3252/24 про встановлення факту проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком за весь час утворення заборгованості зі сплати аліментів, припинення стягнення з відповідача аліментів, скасування заборгованості зі сплати аліментів та стягнення аліментів з ОСОБА_2 . Однак, в задоволені клопотання було відмовлено у звязку з відсутністю на той час відкритого провадження по справі №639/3252/24.
Згідно відповіді Відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області від 21 липня 2024 року, неповнолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на протязі тривалого часу, а саме з 2014 року по теперішній час мешкає разом із відповідачем ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с. 43).
В супереч вимог ст. 81 ЦПК України ОСОБА_2 не надано доказів того, що в періоди проживання дитини з батьком вона утримувала дитину за свій рахунок.
Під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 № 639/1974/24 постановою Харківського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 про стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів, апеляційним судом зроблено висновок про відсутність вини ОСОБА_6 у несплаті аліментів на утримання ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 з 2015 року, оскільки більшість спірного періоду ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народженні фактично проживав з батьком, доказів того, що в зазначений час дитину утримувала матір матеріали справи не містять. Факт проживання ОСОБА_4 з батьком підтверджується також змістом висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 23.09.2019 року № 601, з якого зокрема вбачається, що ОСОБА_2 на засідання Комісії особисто пояснила, що з жовтня 2018 року батько забрав сина.
З огляду на зазначене та виходячи з фактів встановлених рішеннями суддів у цивільних справах №639/1974/24, №639/8315/20 позивачем доведено, що починаючи з 06.10.2022 малолітній ОСОБА_4 фактично проживав разом із батьком — ОСОБА_1 , який здійснював його утримання
За таких обставин, з урахуванням фактичного місця проживання дитини та відсутності доказів її утримання матір`ю з 06 жовтня 2022 року, судова колегія дійшла до висновку, що суд помилково відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. 
Встановлені у справі обставини та наявні в матеріалах справи докази свідчать про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_1 - від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 на утримання сина — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 06 жовтня 2022 року та припинення стягнення з нього аліментів з дня набрання чинності рішення суду у дійсній справі.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.1,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на зазначене судова колегія вважає, що наведені апелянтом доводи є обґрунтованими, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи викладене з ОСОБА_2 належить стягнути судовий збір на користь ОСОБА_1 у розмірі 1453,44грн. 
Керуючись ст.ст.367,368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384,389 ЦПК України
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 14 липня 2025 року - скасувати та ухвалити нове.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнутих заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.09.2013.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06.10.2022 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три) гривні 44 коп. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий          О. Ю. Тичкова

Судді            О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук