Дата документу 19.01.2026 Справа № 336/6692/25

Запорізький апеляційний суд

Єдиний унікальний №336/6692/25   Головуючий у 1-й інстанції: Турчинський М.І. 
 
Провадження № 22-ц/807/372/26   Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого,судді-доповідача  суддів:     	Подліянової Г.С., Кухаря С.В.,  Трофимової Д.А.,   	

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Муравенко Карини Володимирівни на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 31 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (далі по тексту - ТОВ «Селфі Кредит») та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір N 193277. Кредит було надано в сумі 13 333,33 грн, строком на 20 тижнів, тобто до 20 травня 2022 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 6594,91% річних. 29 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений Договір факторингу №29022024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №2 до Договору факторингу №29022024 від 29 лютого 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором N 193277 від 29 лютого 2024 року у сумі 19 525,32 гривень, з яких: 9 333,34 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 10 191,98 грн - сума заборгованості за відсотками. 

20 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інфінанс» (далі по тексту - ТОВ «ФК «Інфінанс») та ОСОБА_1 був укладений Договір позики N 0663202237/1, шляхом підписання акцепту оферти від 20 лютого 2022 року на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту та отримання кредиту згідно заяви-анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора в якості аналога власноручного підпису позичальника.
Кредит було надано в сумі 4 000, 00 грн, строком на 12 місяців, тобто до 27 січня 2023 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 23773,44% на рік. 24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений Договір факторингу №24/11-22, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №б/н від 24 листопада 2022 року до Договору факторингу №24/11-22 від 24 листопада 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором N 0663202237 від 20 лютого 2022 року у сумі 20 129,60 гривень, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 16 129,60 грн сума заборгованості за відсотками. 

12 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі по тексту - ТОВ «ФК «Інвеструм») та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір N 12871-02/2022. Кредит було надано в сумі 3 900,00 грн, строком на 30 днів, тобто до 13 березня 2022 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 2,5% на день, 2617,16% річних. 08 грудня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений Договір факторингу №08122022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №б/н від 08 грудня 2022 року до Договору факторингу №08122022 від 08 грудня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором N 12871-02/2022 від 12 лютого 2023 року у сумі 11 395,80 гривень, з яких: 3 900,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 7 495,80 гривень. 

04 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (далі по тексту - ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів») та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 74232439. Кредит було надано в сумі 14 562.00 грн, строком на 64 днів, тобто до 08 квітня 2022 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,80 % (знижена процентна ставка), 2,70% (процентна ставка за понаднормове користування позикою) на день, 1582,55 % річних. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників. В подальшому між ними було укладено Додаткову угоду №2 від 28 липня 2021, №7 від 13 червня 2022, №12 від 27 жовтня 2023 року до договору факторингу. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 74232439 від 04 лютого 2022 року у сумі 19 293,68 гривень, з яких: 11 550,63 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 7 743,05 гривень. 

Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною вищезазначених Договорів. З моменту отримання права вимоги до  ОСОБА_1 , за вищезазначеними кредитними договорами ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 

Зазначені кредитні договори були підписані електронним підписом  ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання позичальником ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, тобто всі умови кредитування були узгоджені з  ОСОБА_1 та прийняті нею. З вказаними договорами позивачем набуто право вимоги до  ОСОБА_1 , відповідно до укладених з попередніми кредиторами Договорів факторингу. Однак, відповідач в порушення умов даних договорів свої боргові зобов`язання не виконала, не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. У зв`язку з цим, у позивача, як нового кредитора, виникло право на стягнення вказаних вище сум заборгованості в судовому порядку, а також витрат по сплаті судового збору.

На підставі вищевикладеного просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості: 

за Кредитним договором №193277 від 31 грудня 2021 року в розмірі 19 525,32 грн, з яких: 9 000,34 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 191,98 грн - сума заборгованості за відсотками;
за Кредитним договором №0663202237/1 від 20 лютого 2022 року в розмірі 20 129,60 грн, з яких: 4 000, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16129,60 грн - сума заборгованості за відсотками.
за Кредитним договором №12871-02/2022 від 12 лютого 2023 року в розмірі 11 395,80 грн, з яких: 3 900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 495,80 грн - сума заборгованості за відсотками;
за Кредитним договором №74232439 від 04 лютого 2022 року в розмірі 19 293,68 грн, з яких: 11 550,63 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 743,05 грн - сума заборгованості за відсотками.

Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 70 344,40 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 3028 грн. 

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором позики №0663202237/1 від 20.02.2022 року у розмірі 4 000,00 грн основної суми боргу та 16 129,60 грн суми процентів, судовий збір у розмірі 878,12 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині задоволених позовних вимог за кредитним договором №0663202237/1 від 20.02.2022, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Муравенко Карини Володимирівни подавала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушено норми процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2025 року скасувати, в задоволені позову відмовити повністю.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом не враховано, що за кредитним договором №0663202237/1 від 20.02.2022 позивач не надав докази перерахування кредитних коштів в сумі 4000 грн на картку НОМЕР_1 за квитанцією №1392220269 саме ОСОБА_1 , при цьому, що ні в договорі ні в Додатку №3 до Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal+» не зазначено картку відповідача, а також дані особи на яку було здійснено перерахування коштів, що унеможливлює однозначне підтвердження факту перерахування коштів на рахунок відповідача. Вимога про нарахування та сплату відсотків у розмірі 16 129,60 грн, є завищеною та не відповідає передбаченим у ч.3 ст.509 та ч.1,2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного верховенства права. 

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2026 року це 99 840 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2026 рік» з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 328, 00 грн (3 328, 00 грн Х 30 = 99 840 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.п.1,2 ч. 1, ч.2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема: малозначні справи, що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 70 344,40 грн, оскаржується в частині задоволених позовних вимог на суму 20 129,60 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа відповідно до п. п.1 , 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного провадження, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, не належить до виключень із цієї категорії відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інфінанс» заборгованості за договором позики №0663202237/1 від 20 лютого 2022 року у розмірі 20 129,60 грн, з них: 4000.00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 129,60 грн - сума заборгованості за відсотками, в іншій частині не оскаржується та Запорізьким апеляційним судом не переглядається.
Відповідно до п. ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в оскаржуваній його частині відповідає в повній мірі.
Задовольняючи позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 в частині щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №0663202237/1 від 20.02.2022 у сумі 20 129,60 грн, з яких: 4000 грн - основна сума боргу, 16 129,60 грн - сума заборгованості за відсотками, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості в цій частині позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за укладеним договором, у зв`язку з чим має заборгованість, яку повинна повернути. Разом з тим, за заявленими позовними вимогами за Кредитним договорами №193277 від 31.12.2021, №12871-02/2022 від 12.02.2022, №74232439 від 04.02.2022 суд першої інстанції відмовив оскільки позивач не надав доказів надання відповідачу кредитних коштів та користування ними ОСОБА_1 .. 
З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду в оскаржуваній його частині повністю погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи. 

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № 183 від 27 грудня 2007 року, видане Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України. Позивач має Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 691 від 23 березня 2017 року про видачу ліцензії на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку паперів) (а.с.117-127).

31 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (далі по тексту - ТОВ «Селфі Кредит») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 193277 (а.с.11-14).
Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворених шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (Н810) і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить Розділ 10 Кредитного договору, адреса, реквізити ті підпис сторін.

Відповідно до якого товариство надає клієнту позику в розмірі 13 333,33 грн шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника. Позика надається строком на 20 тижнів, тобто до 20 травня 2022 року. Дата надання позики 31 грудня 2021 року. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 6594,91% річних від суми кредиту в розрахунку 18.06 % на добу. Орієнтовна загальна вартість позики - 27 640,02 гривень (за відсотками 12 973,36 грн) (а.с.11-20).

Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. 

29 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу N 29022024 (а.с.21-23).

Відповідно до умов Договору факторингу N 29022024 від 29 лютого 2024 року, акту прийому-передачі реєстру боржників N2 від 29 лютого 2024 року за договором факторингу, відповідно до витягу з реєстру боржників N2 до договору факторингу N 29022024 від 29 лютого 2024 року вказано заборгованість за ОСОБА_1 за договором позики № 193277 в загальному розмірі 19 525,32 грн, з яких: 9 333,34 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 191,98 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.21-25).

Відповідач своїх зобов`язань за зазначеним договором належним чином не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 193277 від 31 грудня 2021 року (за період з 31 грудня 2021 року по 20 травня 2022 року) (а.с.18-20).

20 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інфінанс» (далі по тексту - ТОВ «ФК «Інфінанс») та ОСОБА_1 був укладений Договір позики N 0663202237/1, шляхом підписання акцепту оферти від 20 лютого 2022 року на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту та отримання кредиту згідно заяви-анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора в якості аналога власноручного підпису позичальника(а.с.30-34).

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворених шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (3s3u01) і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить Розділ щодо основних умов Кредитного договору, та Заявка-Анкета на отримання кредиту, де зазначено адреса, реквізити ті підпис сторін.

Відповідно до якого товариство надає клієнту позику в розмірі4000.00 грн шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника. Позика надається строком на 12 місяців, тобто до 27 січня 2023 року. Дата надання позики 20 лютого 2022 року. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 23773,44% річних від суми кредиту. Орієнтовна загальна вартість позики - 31 974,80 гривень (за відсотками 27 974,80 грн) (а.с.30-35).

Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. 

24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу N 24/11-22 (а.с.64-66).

Відповідно до умов Договору факторингу N 24/11-22 від 24 листопада 2022 року, акту прийому-передачі реєстру боржників від 24 листопада 2022 року за договором факторингу, відповідно до витягу з реєстру боржників Nб/н до договору факторингу N 24/11-22 від 24 листопада 2022 року вказано заборгованість за ОСОБА_1 за Кредитним договором № 0663202237/1 в загальному розмірі 20 129,60 грн, з яких: 4000.00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 129,60 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.64-69).

Відповідач своїх зобов`язань за зазначеним договором належним чином не виконувала, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 0663202237/1 від 20 лютого 2022 року (за період з 20 лютого 2022 року по 24 листопада 2022 року) (а.с.61).

Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора.

Відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 0663202237/1 від 20 лютого 2022 року у розмірі 20 129,60грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 4000.00 грн та заборгованістю за відсотками 16 129,60 грн.

12 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (далі по тексту - ТОВ «Інфінанс») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 12871-02/2022 (а.с.74-80).

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворених шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (W714) і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить Розділ 7 Кредитного договору, де зазначено адреса, реквізити ті підпис сторін.

Відповідно до якого товариство надає клієнту позику в розмірі 3900.00 грн шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника. Позика надається строком на 30 днів, тобто до 13 березня 2022 року. Дата надання позики 12 лютого 2023 року. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 2617,16% річних від суми кредиту. Орієнтовна загальна вартість позики - 5070,00 гривень (за відсотками 1170,00 грн) (а.с.74-81).

Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. 

Також матеріали справи містять квитанцію за сплату N 139222069 від 20.02.2022 року (сервіс онлайн платежів "iPay.ua"), відповідно до якої 20.02.2022 року о 17:22 був здійснений переказ кредитних коштів та зараховано 4 000,00 грн на картку НОМЕР_1 (а.с.62).

08 грудня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу N 08122022 (а.с.88-90).

Відповідно до умов Договору факторингу N 08122022 від 08 грудня 2022 року, акту прийому-передачі реєстру боржників Nб/н від 08 грудня 2022 року за договором факторингу, відповідно до витягу з реєстру боржників Nб/н від 08 грудня 2022 року до договору факторингу N 08122022 від 08 грудня 2022 року вказано заборгованість за ОСОБА_1 за кредитним договором № 12871-02/2022 в загальному розмірі 11 395,80 грн, з яких: 3 900.00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 495,80 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.88-93).

Відповідач своїх зобов`язань за зазначеним договором належним чином не виконувала, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 12871-02/2022 від 12 лютого 2022 року (за період з 12 лютого 2022 року по 12 липня 2022 року) (а.с.83-86).

Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів", ні на рахунки попереднього кредитора.

Відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за кредитним договором № 12871-02/2022 від 12 лютого 2022 року у розмірі 11 395,80грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 3 900.00 грн та заборгованістю за відсотками 7 495.80 грн.

04 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі по тексту - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та  ОСОБА_1 було укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 74232439 (а.с.99).

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворених шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить п. 28 Кредитного договору, адреса, реквізити ті підпис сторін.

Відповідно до якого товариство надає клієнту позику в розмірі 14 562.00 грн шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника. Позика надається строком на 64 днів, тобто до 08 квітня 2022 року. Дата надання позики 04 лютого 2022 року. Базова процентна ставка 1.6 %. Знижена процентна ставка 0,80%. Процентна ставка понадстрокове користування позикою 2,70%. Орієнтована реальна річна процентна ставка 1582,55%. Орієнтовна загальна вартість позики - 19 501,48 гривень (а.с.99-101).

Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 21 договору). 

14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу N 14/06/21 (а.с.103-105).

Відповідно до умов додаткової угоди N 2 від 28 липня 2021 року, №7 від 13 червня 2022 року, №12 від 27 жовтня 2023 року до Договору факторингу N 14/06/21 від 14 червня 2021 року, акту прийому-передачі реєстру боржників N б/н від 27 жовтня 2023 року за договором факторингу, відповідно до витягу з реєстру боржників N 11 від 27 жовтня 2023 року до договору факторингу N 14/06/21 від 14 червня 2021 року вказано заборгованість за ОСОБА_1 за договором позики N 74232439 в загальному розмірі 19 293,68 грн, з яких: 11 550,63 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 743,05 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.106-110).

Відповідач своїх зобов`язань за зазначеним договором належним чином не виконувала, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором N 74232439 від 04 лютого 2022 року (за період з 04 лютого 2022 року по 30 червня 2025 року) (а.с.102,110).

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про наступне.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статті 526 Кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 статті 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, загальні правила щодо форми договору визначено у статті 639 Цивільного кодексу України, згідно з якою:
- договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;
- якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася;
- якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі;
- якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 Кодексу).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Процентна ставка за кредитним договором може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина 1 ст. 1056-1 Кодексу).

У спірному договорі, паспорті споживчого кредиту, в заяві Анкеті на отримання кредиту зазначено електронний підпис фізичної особи ОСОБА_1 , Електронний підпис 3s3u0l, в пропозиції укласти договір 2L3Z8W, номер телефону ( НОМЕР_2 ), електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорті дані ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер, платіжну картку НОМЕР_3 , тобто остання підтверджує свій номер телефону, за допомогою якого відбулося підписання кредитного договору та його складових. 

Ураховуючи встановлені обставини справи та зазначені вище норми законодавства, суд першої інстанції в оскаржуваній частині рішення дійшов вірного висновку, що сторони узгодили розмір кредиту (позики), грошову одиницю, в якій надано кредит (позику), строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення правочину на таких умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За вказаних обставин, є встановленим факт укладення 20 лютого 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 . Договору позики №0663202237/1, із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що Товариством не доведено факту укладення договору №0663202237/1 від 20.02.2022 року з відповідачем та виникнення між ними зобов`язальних правовідносин спростовуються матеріалами справи.

Згідно з ч. 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до ОСОБА_1 , а саме договір факторингу №24/11-32, укладений ТОВ «ФК «ЄАПБ» з первісним кредитором 2 4 листопада 2022 року, Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу від 24.11.2022 року, Реєстр Боржників від 24.11.2022 року, платіжна інструкція №19055 від 30.11.2022 щодо перерахування коштів від Фактора Клієнту за договорами факторингу.

Отже, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором від 20.02.2022 року.

Відповідно до статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Як зазначалось вище, позивач, з метою досудового врегулювання спору направляв на адресу відповідача повідомлення про відступлення клієнтом прав вимоги заборгованості фактору та про порядок погашення заборгованості за кредитним договором від 20.02.2022 року, та включення персональних даних останнього до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу (а.с.63). 

Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Проте всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань, не погасила наявну заборгованість ні попередньому кредитору, ні новому, а тому вона підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до Реєстру боржників, Розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача за договором №0663202237/1 від 20.02.2022 року складає 20 129, 60 грн, з них: сума заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 4 000.00 грн, сума заборгованості за відсотками у розмірі 16 129,60 грн (а.с.61,68-69).

Оскільки ОСОБА_1 було отримано кошти за кредитними договорами, проте, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів згідно з умовами Договору від 20.02.2022 року не виконано, заборгованість не була погашена ні попередньому кредитору, ні позивачу, то вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в частині вимог щодо стягнення заборгованості за основним боргом у сумі 4000.00 грн є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором № 0663202237/1 від 20.02.2022 року у розмірі 4000.00 грн, оскільки відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за основною сумою бору у розмірі 4 000.00 грн.

З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про укладення та підписання ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю - ідентифікатора кредитного договору № 0663202237/1 від 20.02.2022 року з відповідною фінансовою установою (ТОВ «Інфінанс»), невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності у неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги.

Вищевказаний кредитний договір укладений між відповідачем та відповідною фінансовою установою (ТОВ «Інфінанс»), який містить суму основного зобов`язання, відсотки за користування кредитними коштами та строки їх повернення та нарахування.

Відповідачем не спростовувався факт укладення згаданого договору та отримання коштів, які у ньому зазначені.

Враховуючи те, що за умовами зазначеного договору відповідач отримала кредитні кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надала, відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заборгованість за основним боргом на підставі зазначеного договору підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що вона не укладала кредитний договір від 20.02.2022 року, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

У свою чергу, доказів того, що її персональні дані (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариством для укладення кредитного договору від її імені, відповідачем до суду не надані.

При цьому, як убачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не зверталася, як і не оскаржувала правомірність укладеного договору.

Вказане також підтверджується договором позики N 0663202237/1 від 20 лютого 2022 року, який було підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 3s3u01.
Також, враховуючи умови надання кредитних коштів, колегія суддів зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору.

Безпідставними є також доводи апеляційної скарги про неподання позивачем доказів перерахування відповідачу коштів первинним кредитором. Судом на підставі кредитного договору, що укладався відповідачем встановлено, що кошти перераховані на рахунок позичальника, який нею особисто був зазначений в Заявка-Анкета на отримання кредиту (а.с.33). 

Що стосується квитанції за сплату №139222069 від 20.02.2022 року щодо перерахунку коштів на картковий рахунок НОМЕР_1 в сумі 4000.00 грн то у колегії суддів відсутні підстави вважати, що відповідач не отримувала кредитних коштів.

Водночас, колегія суддів наголошує, що у вищевказаному платіжному дорученні зазначено реквізити платника, отримувача, маска банківської картки отримувача та призначення платежу.

При цьому відповідач на спростування доводів, викладених у позовній заяві, на надав жодного доказу, які б вказували на невиконання первісним кредитором своїх зобов`язань.

Позивач, крім заборгованості за основним боргом просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс/18, дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що загальний розмір заборгованості по відсоткам, яку ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з ОСОБА_1 складає 16 129,60 грн.

Відповідно до договору позики №0663202237/1 від 20.02.2022 року строк користування кредитом 12 місяців (а.с.30). 

Колегією суддів встановлено, що заборгованість за відсотками відповідно до розрахунку заборгованості по вказаному договору ТОВ «Інфінанс» у сумі 16 129,60 грн нараховано в межах строку дії кредиту на дату відступлення права вимоги станом на 24.11.2022 року (а.с.61,68-69).

Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушив, не повернув кредитні кошти, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 16 129,60 грн. 

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє посилання апелянта на те, що відсотки нараховані кредитором є значно завищеними. 

Відповідно до умов договору позики позичальнику надано кредитні кошти у сумі 4000.00 грн; строк користування кредитом 12 місяців; номінальна відсоткова ставка 0,01 % за один день користування кредитом, що застосовується за умови дії Програми лояльності; річна номінальна відсоткова ставка 3,65%, що застосовується за умови дії програми лояльності; пільгова відсоткова ставка 2,1% за один день користування кредитом, що застосовується за умови дії програми лояльності; річна пільгова відсоткова ставка 766,5% , що застосовується за умови дії програми лояльності; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні виходячи з розміру застосування номінальної та пільгової відсоткової ставки становить 31 974,80 грн; реальна річна номінальна та пільгова відсоткова ставка становить 23773,44%; відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується у випадках передбачених правилами (призупинення дії/скасування програми лояльності); річна відсоткова ставка 1277,5% застосовується у випадках передбаченими правилами (призупинення дії/скасування програми лояльності) (а.с.31).

Враховуючи, що строк користування кредитом становить 12 місяців, договором передбачено орієнтовна вартість кредиту 31 794,80 грн, за відсотками 27 974,80 грн, реальна річна процентна ставка 23773,44 %, то кредитодавець здійснив нарахування відсотків у розмірі 16 129,60 грн на день відступлення права вимоги позивачу у передбачені договором строки та розмірі відсотків. 

Отже, розмір заборгованості, вказаний у позовній заяві і який підлягає стягненню з відповідача, нараховувалися первісними кредиторами, станом на дату відступлення права вимоги до ТзОВ "ФК "ЄАПБ" та ТзОВ "ФК "ЄАПБ" не здійснювало жодних додаткових нарахувань.

Оскільки відповідачем умови кредитних договорів не виконувалися, то нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов погоджених між сторонами умов кредитування є правомірним. При цьому апелянтом жодним чином не спростовано правильність розрахунку заборгованості та ним не наведено в апеляційній скарзі аргументів неправильності такого розрахунку. Таким чином, доводи апелянта у цій частині також не заслуговують на увагу, оскільки зводяться лише до довільного тлумачення умов договору N 0663202237/1 від 20 лютого 2022 року на розсуд апелянта.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність вирішення судом першої інстанції справи по суті спору, тому відхиляються як необґрунтовані.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній його частині без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі ст. 141 ЦПК України понесені апелянтом судові витрати на апеляційний розгляд справи відшкодуванню за рахунок позивача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367,368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , представника, адвоката Муравенко Карини Володимирівни - залишити без задоволення.  

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2025 року в оскаржуваній частині щодо стягнення заборгованості за договором позики №0663202237/1 від 20 лютого 2022 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 - залишити без змін. 

В іншій частині рішення не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови,лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 19 січня 2026 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя
Подліянова Г.С. Кухар С.В. Трофимова Д.А.