Справа № 175/2366/24
Провадження № 2/932/455/25

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого – судді Рибкіна О.А.,
за участю секретаря Панчоха В.Ю.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач  ОСОБА_1  звернувся до відповідача ОСОБА_3 , Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що ОСОБА_3 перебувала певний період у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 .
Однак, знаходячись юридично в шлюбі з ОСОБА_4 , відповідачка почала з 2007 року фактично проживати з ОСОБА_1 як подружжя.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та відповідача народилася донька - ОСОБА_5 .
Відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір?ю, а чоловік - батьком дитини.
Оскільки, відповідачка офіційно перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 , тому батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було записано саме його, а не позивача.
Надалі шлюб між відповідачем та ОСОБА_4 було розірвано. 
З 17 вересня 2011 року позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі.
За період знаходження сторін в шлюбі, у них народилося ще двоє дітей, зокрема: син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Весь період часу подружжя та їх діти проживали разом як одна велика родина в АДРЕСА_1 .
Проте, у зв?язку з початком повномасштабного вторгнення росії на територію України з 24.02.24 року, родині довелося тікати разом з дітьми до інших областей України, оскільки місто, в якому вони проживали, стало окупованою територією на якій велися важкі бої.
В квітні 2022 року під час евакуації родини дружина позивача залишилася чекати іншу евакуаційну групу, оскільки не було можливості евакуюватися всій родині.
Таким чином, позивач і ще його троє дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 були евакуйовані до Дніпропетровської області.
Однак, з квітня 2022 року зв?язок із відповідачкою повністю втрачено. Позивачу відомо від знайомих, що автомобіль, в якому було евакуйовано відповідачку, було розстріляно окупантами.
З квітня 2022 року по цей час позивач разом з дітьми проживає як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 .
Наразі, позивач, як батько трьох неповнолітніх дітей, повністю виконує свої батьківські обов?язки і забезпечує повноцінне утримання та піклування про їхній фізичний, емоційний та духовний розвиток. Позивач приділяє особливу увагу потребам і благополуччю своїх дітей, забезпечуючи їм найкращі умови для зростання та формування. 
Звертає увагу суду, що відповідно до Звіту про встановлення батьківства ДНК від 13.07.23р. позивач є біологічним батьком ОСОБА_5 , що підтверджується результатом проведеного тесту генетичної експертизи (ДНК), з якого вбачається що ймовірність батьківства ОСОБА_1 у відношенні до дитини ОСОБА_5 становить - 99,99997%.
Однак, для того, щоб позивач був законним представником в будь-якому органі чи установі неповнолітньої ОСОБА_5 , оскільки будь-які відомості та місце знаходження її матері відсутні, тому виникає необхідність звернутися із позовом до суду із даним позовом.
Зазначає, що місцезнаходження відповідачки на території України не відоме, а щодо ОСОБА_4 відомо, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.
Тому, посилаючись на статті 128, 134 СК України, просить суд:
визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; 
виключити із актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , №77 від 21.01.2008 року зроблений Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, відомості про батька ОСОБА_4 ;
внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , №77 від 21.01.2008 року, зроблений Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, зазначивши в графі «батько» - «громадянин України – ОСОБА_1 », який народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », по батькові з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 » та видати повторно свідоцтво про народження з урахуванням проведених змін (а.с.43-48).
Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. 
Відповідачка до судового засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому порядку.
Представник відповідача Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника. 
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_9 народилася ОСОБА_5 , батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , актовий запис № 77 вчинений Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції 21.01.2008 року (а.с.16).
ІНФОРМАЦІЯ_10 народився ОСОБА_6 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_12 (а.с.17).
17.09.2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_12 зареєстрували шлюб, дружина в шлюбі змінила прізвище на ОСОБА_9 (а.с.15).
ІНФОРМАЦІЯ_11 народився  ОСОБА_7 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_3  (а.с.18).
З 04.02.2022 року позивач разом з дітьми ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 проживають як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с.19-22).
Згідно Звіту про встановлення батьківства ДНК від 13.07.2023, виконаного лабораторією Edneavor DNA Товариства з обмеженою відповідальністю «МГУ 2000», ОСОБА_1 не може бути виключений як біологічний батько дитини ОСОБА_5 , ймовірність встановлення батьківства дорівнює 99,99997% (а.с.23-25).
ІНФОРМАЦІЯ_12 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.26).
Згідно довідки Служби у справах дітей Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 16/11-2 від 29.01.2024, ОСОБА_1 проживає на території с. Новоолександрівка з квітня 2022 року. Разом з батьком проживає троє дітей: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , та біологічна донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_15 . Їх мати залишилась на окупованій території, зв`язок з нею перервався влітку 2023 року. Згідно актів обстеження за 2022-2023 роки мати з дітьми не проживала з початку 2022 року, як внутрішньо переміщена особа у електронному журналі реєстрації звернень на території Новоолександрівської сільської ради не зареєстрована, виплати на дітей підкріплені під батьком.  ОСОБА_1 зробив тест генетичної експертизи, що підтверджує те, що він є батьком дитини ОСОБА_5 . Батько дитини, який записаний у свідоцтві про народження помер. 08.04.2022 наказом Служби у справах дітей № ТВ-07 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була тимчасово влаштована у родину її біологічного батька ОСОБА_1 . Враховуюче вищезазначене, батько ОСОБА_1 є єдиним годувальником, у якого на утриманні знаходиться троє дітей (а.с.27).
Згідно довідки № 9 від 31.01.2024, довідки № 10 від 01.02.2024, довідки № 61 від 31.08.2023 Лисичанської гімназії № 25 Сєвєродонецького району Луганської області, діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 навчаються в цій гімназії та є здобувачами загально середньої освіти (а.с.28-30).
Згідно характеристик дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з Лисичанської гімназії № 25 Сєвєродонецького району Луганської області, діти характеризуються позитивно, батьком створені дітям належні умови для навчання дітей (а.с.31-33).
Відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Відповідно до ч.1 ст.133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.
Відповідно до ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.
Статтею 126 СК України встановлено визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.
Відповідно до ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Статтею 128 СК України встановлено підстави для визнання батьківства за рішенням суду.
Так, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. 
Відповідно до ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Позовна заява про визнання батьківства подана позивачем на підставі статті 128 Сімейного кодексу України, якою передбачена можливість визнання батьківства за рішенням суду, зокрема, за позовом особи, яка вважає себе батьком дитини. Але такий позов відповідно до ч. 4 ст. 128 СК України може бути подано виключно, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу, тобто при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі. 
В даному ж випадку запис про батька дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Книзі реєстрації народжень було вчинено не відповідно до ч.1 ст.135 СК України, а відповідно до ч.1 ст.133 СК України, оскільки дитина народилася у жінки, яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 .
Тому правові підстави для визнання судом батьківства позивача щодо дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно ст.128 СК України відсутні.
Крім цього, відповідно до ч.ч.1, 3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В обґрунтування позову позивач посилається на Звіт про встановлення батьківства ДНК від 13.07.2023, виконаний лабораторією Edneavor DNA Товариства з обмеженою відповідальністю «МГУ 2000», згідно якого ймовірність батьківства ОСОБА_1 щодо дитини ОСОБА_5 дорівнює 99,99997%. Також на підставі цього звіту була надана і довідка Служби у справах дітей Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в якій, зокрема, зазначено, що з ОСОБА_1 проживає його біологічна донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Фактично зазначений звіт є висновком експертизи, підготовленим на замовлення позивача до подачі позову до суду, що передбачено ст.ст. 102, 106 ЦПК України.
В частині 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Разом з тим, у Звіті про встановлення батьківства ДНК від 13.07.2023 не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Ураховуючи те, що висновок експертизи - Звіт про встановлення батьківства ДНК від 13.07.2023 не є належним та допустимим доказом, суд вважає, що позивачем не доведено, що він є батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18 (п.65-71 постанови).
Будь-яких інших доказів батьківства позивача щодо дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суду не надано.
Окрім вищевикладеного суд зазначає, що в даній правовій ситуації вбачається спір про батьківство між колишнім чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини, що регулюється статтею 129 СК України.
Так, згідно ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.
Як зазначає позивач у позовній заяві, дитина ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та відповідача ОСОБА_13 коли вони фактично проживали однією сім`єю як подружжя. Тобто позивач від народження дитини мав знати про своє батьківство.
Записаний в свідоцтві про народження дитини батьком ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто майже через три роки після народження дитини. 
Від народження дитини до смерті ОСОБА_4 , який записаний батьком дитини ОСОБА_5 в свідоцтві про її народження, позивач ОСОБА_1 позову до ОСОБА_4 про визнання свого батьківства не пред`являв. Станом на теперішній час у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 пред`явлення позову до нього не можливе.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки відсутні правові підстави для визнання судом батьківства позивача щодо дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно ст.128 СК України, а також позивачем суду не доведено батьківство щодо дитини, позов задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 122, 125, 126, 128, 133, 135 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76, 81, 139, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , до ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), адреса: 49107, м.Дніпро, пр-т Гагаріна, буд.112, ЄДРПОУ 33339119, про визнання батьківства та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повне судове рішення складено 18.12.2025 року.

Суддя О.А. Рибкін