ПОСТАНОВА 
іменем України

20 січня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 383/261/25
провадження № 22-ц/4809/326/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи: 
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи - Міністерство оборони України, Бобринецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатБондаренко Ірина Анатоліївна, на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2025 року, у складі судді Замші О.В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Бобринецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , звернулася до суду із заявою про оголошення особи померлою.
В обґрунтування заяви посилалася на те, що ОСОБА_3 є її чоловіком та проходив службу в Збройних Силах України. Відповідно до сповіщення від 16.03.2023 №675 ІНФОРМАЦІЯ_2 їй було повідомлено про те, що її чоловік - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході бойових дій біля населеного пункту Бахмут під час виконання завдань, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій області, на захисті Батьківщини зник безвісти 14 березня 2023 року.
Згідно з актом службового розслідування від 13.04.2023, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 номера обслуги 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_3 доцільно вважати таким, що зник безвісти, причинами та умовами зникнення безвісти 14 березня 2023 року ОСОБА_3 сталося те, що під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та цілісності території, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області.
Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме отримання виплат, передбачених законодавством, оформлення спадщини.
Посилаючись на зазначені обставини та на підставі ст.ст.43, 46 ЦК України просила суд оголосити померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України. Датою смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, вважати ІНФОРМАЦІЯ_4 . Місцем смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України вважати населений пункт Оріхово-Василівка, Бахмутський район, Донецька область, Україна.
Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2025 рокуу задоволенні заявивідмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатБондаренко Ірина Анатоліївна, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її заяви.
Міністерство оборони України направило до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2025 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатБондаренко Ірина Анатоліївна, без задоволення. Вважало, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.
Інші учасники справи не використали свого права на відзив на апеляційну скаргу.
У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Бондаренко І.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримала доводи поданої апеляційної скарги, просила її задовольнити.
Представник Міністерства оборони України Андрієнко К.О. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Інші учасники справи у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Своїх представників не напрвили. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності заінтересованих осіб на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 29 липня 2022 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (т.1 а.с.11).
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є солдатом номера обслуги 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 сповіщено про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 14 березня 2023 року зник безвісти в ході бойових дій біля населеного пункту Бахмут, під час виконання завдань здійснених заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області, та захисті Батьківщини, про що свідчить сповіщення за № НОМЕР_3 (т.1 а.с.12).
13 квітня 2023 року комісією військової частини НОМЕР_1 складено акт службового розслідування за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 , за змістом якого військовослужбовцями військової частини були надані пояснення по факту зникнення безвісти. Зокрема, стрілець-снайпер 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 вказав, що 14.03.2023 виконував своє бойове завдання біля села Оріхово-Василівка Бахмутського району Донецької області. В ході оборони позиції «Трава 13» поблизу села Оріхово-Василівка по бойовій позиції розпочався танковий обстріл зі сторони противника, із за якого група була змушена відійти на запасні позиції. Під час відходу був втрачений зв`язок з військовослужбовцем солдатом ОСОБА_3 , номером обслуги 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти. Пошуки даного військовослужбовця на місці результатів не дали. У поясненні командир 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_5 вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в ході оборони позиції «Трава 13» поблизу села Оріхово-Василівки Бахмутського району Донецької області, розпочався танковий обстріл. По поверненню до КСП роти солдат ОСОБА_4 здійснив доповідь, що у зв`язку з щільним ворожим обстрілом група, до складу якої входив солдат ОСОБА_3 , була змушена відійти на запасні позиції. Під час відходу був втрачений зв`язок з військовослужбовцем, солдатом ОСОБА_3 , номером обслуги 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти. Подальша доля вказаного військовослужбовця не відома. Зазначеним актом службового розслідування зроблено висновок про те, що відомостей про місце перебування солдата ОСОБА_3 не встановлено, що дає змогу визнати його особою зниклою безвісти (т.1 а.с.17-20).
Як свідчить витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13 квітня 2023 року службове розслідування за фактом зникнення безвісти номера обслуги 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_3 , вважати завершеним (т.1 а.с.14-15).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що подія, а саме закінчення активних бойових дій, від якої необхідно відраховувати шестимісячний строк для оголошення особи померлою, не настала, а належних доказів, які б підтверджували факт настання смерті ОСОБА_3 , матеріали справи не містять. Вказав, що відомостей, які б вказували на очевидну чи імовірну загибель військовослужбовця ці пояснення не містять, а відтак неможливо зробити безсумнівний висновок щодо загибелі ОСОБА_3 .
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.
Відповідно до статі 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. 
За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (пункт 3 частини другої статті 293 ЦПК України).
Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Встановлено, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення її чоловіка - ОСОБА_3 , який пропав безвісти під час виконання бойового завдання, померлим, посилаючись саме на необхідність реалізації її прав з отримання виплат, передбачених законодавством, а також реалізації її спадкових прав.
Частиною третьою статті 12 ЦПК України та частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 89 ЦПК України).
Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою (постанова Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22 зазначила, що оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії РФ проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 (далі по тексту Перелік №309).
У Переліку №309 зазначені території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. 
Важливо, що цей Перелік містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території, що допомагає суду визначити початок перебігу шестимісячного строку для оголошення особи померлою.
Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з вказаного Переліку, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року за №376, в населеному пункті Оріхово-Василівки Бахмутського району Донецької області, де зник безвісти під час участі в бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії номер обслуги 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 , з 24.02.2022 року розпочалися бойові дії та зазначено дату завершення бойових дій - 06.08.2024 року. Однак у підрозділі 3.2 розділу I вказаного Переліку зазначено початок активних бойових дій у Соледарській міській територіальній громаді, до складу якої входить с. Оріхово-Василівка Бахмутського району Донецької області- 07.08.2024, проте дату завершення бойових дій не зазначено.
Враховуючи наведене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повно та всебічно з`ясувавши наведені обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів, дійшов правильного висновку, що подія, від якої необхідно відраховувати шестимісячний строк для оголошення особи померлою, а саме закінчення активних бойових дій, не настала, а належних доказів, які б підтверджували факт настання смерті ОСОБА_3 матеріали справи не містять. 
Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про оголошення безвісті зниклої особи померлою на підставі ч.2 ст.46 ЦК України.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатБондаренко Ірина Анатоліївна, залишити без задоволення, а рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2025 року- без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 30 січня 2025 року.

Головуючий суддя  О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко