Справа № 331/6677/25
Провадження № 2/331/1003/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2026 року       місто Запоріжжя

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,
за участю : секретаря Постарнак М.М.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 листопада 2019 року сторони зареєстрували шлюб, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.
Спільне життя з відповідачем не склалося, разом вони не мешкають як подружжя, сумісне господарство не ведуть. Шлюбні відносини припинені, почуття один до одного втрачені. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї не можливе. Спору про спільне майно не мають.
За результатами розгляду позову просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 01 листопада 2019 року Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1341.
12 грудня 2025 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позов, із змісту якого вбачається, що відповідач проти позову заперечує, просить вжити заходів щодо примирення подружжя, зупинити розгляд справи, та надати строк для примирення.
23 січня 2026 року від позивачки ОСОБА_3 до суду надійшли заперечення щодо зупинення провадження по справі та надання сторонам строку на примирення.
Ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя (далі – суд) від 27 листопада 2025 року провадження по справі відкрито ; вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 20-21).
В суді позивачка позов про розірвання шлюбу підтримала, просить його задовольнити; заперечує проти надання строку для примирення.
Відповідач в суді проти позову заперечує, просить надати строк для примирення з позивачкою.
Суд, заслухавши вступні слова учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до такого.
В суді встановлено, що 01 листопада 2019 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1341 (а.с. 15).
Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.
Сторони фактично припинили шлюбні відносини, у зв`язку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, що призвело до втрати дружиною почуттів до чоловіка, притаманних подружжю.
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.
Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу.
Згідно зі статтею 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.
Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Статтею 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
За приписами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.
Аналізуючи норми діючого законодавства, слід дійти висновку, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо.
Виходячи з засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.
Шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки.
Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання такого шлюбу.
Такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 08 листопада 2018 року у справі № 569/458/18.
В суді позивачка пояснила, що підставою звернення до суду з цим позовом слугувало те, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони не мешкають як подружжя. Непорозуміння у відносинах призвели до втрати почуттів. Вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно і поновлена бути не може. Проти пропозиції відповідача щодо надання строку для примирення, заперечує, оскільки прийняте нею рішення щодо розірвання шлюбу є остаточним. Крім того, зауважила, що за весь час знаходження справи у провадженні суду відповідач не здійснював заходів щодо примирення.
Відповідач в суді просив суд надати строк для примирення. 
Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, яка позов підтримує і заперечує проти надання строку для примирення сторін.
На підставі встановлених обставин, наведених норм сімейного законодавства, строку перебування справи у провадженні суду, суд не вважає доцільним надання сторонам строку для примирення, і вбачає законні підстави для задоволення позову, що є предметом цього судового розгляду. 
Керуючись статтями 10-13, 60,74,79, 84,88, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації:  АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ), який зареєстрований 01 листопада 2019 року Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1341.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1 211 (тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду, після набрання ним законної сили надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб, тобто згідно із ст. 115 СК України.
Повне рішення складено 28 січня 2026 року.

Суддя: Н.Г.Скользнєва