ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2026 року   Справа № 903/812/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М. ,  суддя Коломис В.В. 

без виклику (повідомлення) сторін

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік ескарго" 
на рішення Господарського суду Волинської області, ухвалене 12.11.2025, повне рішення складено 20.11.2025,
у справі № 903/812/25
за позовом Приватного підприємства "Олтранс" 
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Органік ескарго" 
про стягнення 240 526,20 грн

У серпні 2025 року Приватне підприємство "Олтранс" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом (з урахуванням заяви від 15.08.2025 про уточнення позовних вимог) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік ескарго" про стягнення 240 526,20 грн, з них 202 000,00 грн основного боргу, 7 037,52 грн - 3 % річних, 31 488,68 грн інфляційних витрат /а.с. 2-4, 26-29/.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 12.11.2025 у справі № 903/812/25 позов задоволено частково.
Присуджено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік ескарго" на користь Приватного підприємства "Олтранс" 236 275,43 грн, з них 198 579,96 грн основного боргу, 30 839,52 грн інфляційних втрат, 6 855,95 грн 3 % річних, а також 2 835,30 грн витрат по сплаті судового збору. 
В решті позовних вимог - відмовлено /а.с. 90-93/.
01.12.2025, через систему "Електронний суд", відповідач "Органік ескарго", не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Волинської області від 12.11.2025 у справі № 903/812/25 скасувати повністю та ухвалити новве, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі /а.с. 96-97/.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає:
- позивач вважає, що у відповідача ніби виникла заборгованість перед ПП "Олтранс" за договорами перевезення вантажів № 30/05/24 від 30.05.2024; № 06/06/24 від 06.06.2024 та № 20/06/24 від 20.06.2024 у розмірі 201 999,96 грн;
- ТОВ “Органік Ескарго” у період з 02.05.2024 по 07.05.2025 сплачено ПП "Олтранс" за послуги перевезення за договорами перевезення вантажів № 30/05/24 від 30.05.2024; № 06/06/24 від 06.06.2024 та № 20/06/24 від 20.06.2024 в розмірі 455 222,16, що підтверджується реєстром операцій від 15.08.2025 по рахунку відповідача;
- ряд платежів здійснено ТОВ “Органік Ескарго” після підписання акту звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2024 - 12.06.2024, яким позивач обґрунтовує розмір стягуваної заборгованості;
- у позові про отримані позивачем оплати після підписання акту звірки не згадано, що свідчить про вдаваність стягуваної заборгованості, а банківські виписки сформовані частково та не охоплюють увесь період до звернення позивача з цим позовом до суду;
- у матеріалах справи відсутній обґрунтований розрахунок, тобто відсутні належні та допустимі докази в розумінні статей 76, 77 ГПК України, які б підтверджували факт наявності заборгованості ТОВ "Органік Ескарго" перед позивачем відповідно до укладених договірних зобов`язань.
Вказані вище обставини на думку скаржника свідчать про безпідставність та неправомірність позовних вимог позивача, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскаржуване рішення скасувати.
02.12.2025 апеляційну скаргу зареєстровано в суді апеляційної інстанції.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 02.12.2025, для розгляду справи № 903/812/25 визначено колегію суддів у складі: Розізнана І.В. головуючий суддя, Павлюк І.Ю., Тимошенко О.М.
Листом № 903/812/25/6285/25 від 03.12.2025 матеріали справи витребувано з Господарського суду Волинської області.
08.12.2025 матеріали справи № 903/812/25 надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік ескарго" на рішення Господарського суду Волинської області від 12.11.2025 у справі № 903/812/25 залишено без руху. Зобов`язано скаржника протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлений при поданні апеляційної скарги недолік, а саме подати оригінал платіжного документа (квитанції, платіжного доручення, тощо) про сплату судового збору в розмірі 4 329,48 грн /а.с. 104/.
24.12.2025 (вх. № 10129/25) від Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік ескарго" надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію № 179 від 24.12.2025 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 329,48 грн /а.с. 106-107/.
У зв`язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Розізнаної І.В. та судді-члена колегії Павлюк І.Ю. у період з 22.12.2025 по 02.01.2026 включно, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, протокол від 25.12.2025, яким визначено для розгляду справи № 903/812/25 колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Тимошенко О.М., Коломис В.В.
Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно із ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що ціна позову у справі № 903/812/25 менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік ескарго" здійснюється судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.12.2025 (колегія суддів: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Тимошенко О.М., Коломис В.В.), відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік ескарго" на рішення Господарського суду Волинської області від 12.11.2025 у справі № 903/812/25 в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, за наявними у справі матеріалами /а.с. 114/.
05.01.2026 (вх. № 96/26) від ПП "Олтранс" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу ТОВ "Органік ескарго" без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки Господарський суд Волинської області ухвалив судове рішення у справі № 903/812/25 з додержанням норм матеріального і процесуального права /а.с. 117-118/.
Статтею 269 ГПК України встановлено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним підприємством “Олтранс” (перевізник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Органік Ескарго” (замовник, відповідач) укладено ряд договорів про надання та організацію транспортних послуг, а саме: 02.05.2024 № 2/05/24, 30.05.2024 № 30/05/24, 06.06.2024 № 06/06/24, 20.06.2024 № 20/06/24 (далі - договори) /а.с. 9 на звороті, 10-11/.
Згідно з п. 1 договорів перевізник надає замовнику послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом згідно умов визначених договорами, а замовник зобов`язався оплатити вартість перевезення в день розвантаження авто.
Умови перевезення вантажу (маршрут перевезення, дата та адреса завантаження, дата та адреса вивантаження, найменування/вага/об`єм вантажу, тип транспортного засобу, вид завантаження, сума фрахту, форма розрахунку та термін розрахунку, дані по автомобілю, ПІБ водія, агенція на кордоні, місце розмитнення, митний кордон, умови оплати) визначені п. 1.1 договорів.
Договори підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками без будь яких зауважень.
Позивач на виконання умов договорів надав відповідачу транспортні послуги на загальну суму 314 239,45 грн, що підтверджується актами надання послуг, а саме: 
- № 268 від 15.05.2024 на суму 85 661,00 грн;
- № 320 від 06.06.2024 на суму 87 216,60 грн;
- № 323 від 12.06.2024 на суму 54 324,25 грн;
- № 343 від 26.06.2025 на суму 87 037,60 грн. 
Вищезазначені акти підписані сторонами та скріплені їх печатками. /а.с. 11 зворотна сторона - 13/.
Відповідач частково виконав свої зобов`язання за договорами в частині оплати наданих послуг, а саме повністю оплатив послуги по акту наданих послуг № 268 від 15.05.2024 на суму 85 661,00 грн та частково по акту наданих послуг № 320 від 06.06.2024 на суму 29 998,49 грн, що підтверджується випискою по рахунку позивача /а.с. 15 зворотна сторона – 16/, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 198 579,96 грн.
Крім того, як стверджує позивач, у відповідача наявна заборгованість у розмірі 3 420,04 грн за попередніми договорами, що відображено в акті звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2024-16.06.2024 /а.с. 18 зворотна сторона/.
З метою досудового врегулювання спору позивач направив на адресу відповідача претензію № 06 від 20.02.2025, в якій просив до 15.03.2025 здійснити оплату заборгованості у розмірі 241 999,45 грн /а.с.14 зворотна сторона/. 
Також позивач направив на адресу відповідача претензію № 34 від 05.11.2025, в якій просив негайно погасити заборгованість у повному розмірі згідно з реквізитами.
Однак вищезазначені претензії залишені відповідачем без відповіді.
У зв`язку із неоплатою заборгованості відповідачем, позивач звернувся з цим позовом до суду.
12.11.2025 Господарським судом Волинської області ухвалено оскаржуване рішення, яким позов задоволено частково.
Вказане рішення в частині задоволення позову мотивоване тим, що відповідачем лише частково оплачено дані позивачем послуги на загальну суму 115 659,49 грн, відповідно заборгованість в сумі 198 579,96 грн підтверджена матеріалами справи, а тому дана сума підлягає стягненню з відповідача.
Щодо заборгованості в сумі 3 420,04 грн, яку позивач підтверджує актом звірки взаємних розрахунків, то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки така заборгованість не підтверджена первинними документами та не стосується чотирьох договорів-заявок, які позивач визначив підставою даного позову.
Щодо вимог про стягнення 7 037,52 грн 3 % річних суд першої інстанції, здійснивши власний розрахунок 3 % річних, дійшов висновку про часткове їх задоволення у розмірі 6 855,95 грн, у стягненні 181,57 грн 3 % річних відмовив.
Щодо вимог про стягнення 31 488,68 грн інфляційних втрат суд першої інстанції, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат, дійшов висновку про часткове їх задоволення у розмірі 30 839,52 грн, у стягненні 649,16 грн інфляційних втрат відмовив.
Відповідно до ст. 269 ГПК України, переглядаючи в апеляційному порядку судові рішення, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
У відповідності до ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. 
Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано відповідачу послуги з перевезення вантажу по чотирьох договорах-заявках на загальну суму 314 239,45 грн, що підтверджується актами надання послуг № 268 від 15.05.2024 на суму 85 661,00 грн, № 320 від 06.06.2024 на суму 87 216,60 грн, № 323 від 12.06.2024 на суму 54 324,25 грн, № 343 від 26.06.2025 на суму 87 037,60 грн, які підписані сторонами та скріплені їх печатками без будь-яких зауважень.
Однак відповідачем лише частково оплачено надані послуги у загальному розмірі 115 659,49 грн, відповідно заборгованість у розмірі 198 579,96 грн підтверджена матеріалами справи, доказів, які б спростовували дану заборгованість або доказів її оплати, відповідач суду не надав, тому ця сума боргу підлягає стягненню з відповідача.
Вимога про стягнення заборгованості у розмірі 3 420,04 грн, яку позивач підтверджує актом звірки взаємних розрахунків, не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно з усталеною практикою Верховного Суду акт звірки розрахунків може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо.
Однак за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Вказана позиція висловлена у постанові від 21.12.2020 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 916/499/20.
Водночас заборгованість у сумі 3 420,04 грн, яка відображена в акті звірки, не підтверджена первинними документами та не стосується чотирьох договорів-заявок, які позивач визначив підставою даного позову.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення 3 420,04 грн не підтверджена належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим є необгрунтованою.
Щодо вимог про стягнення 7 037,52 грн 3 % річних та 31 488,68 грн інфляційних втрат.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді нарахування на суму боргу трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Позивачем відповідно до поданого розрахунку нараховано відповідачу 31 488,68 грн інфляційних збитків, 7 037,52 грн 3% річних.
Відповідач контррозрахунку здійснених нарахувань суду не надав.
Враховуючи, що вимоги щодо стягнення основного боргу підлягають задоволенню частково у розмірі 198 579,96 грн, а позивачем здійснено нарахування на суму боргу 202 000,00 грн, судом здійснено власний розрахунок інфляційних втрат, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України за період з 07.06.2024 по 11.08.2025, а тому підставними до стягнення є 30 839,52 грн інфляційних втрат, в частині стягнення 649,16 грн інфляційних втрат слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю.
Здійснюючи розрахунок 7 037,52 грн 3 % річних, позивач невірно визначив період нарахування, а саме його початок (оплата здійснюється в день розвантаження авто, відповідно прострочення оплати настає з наступного дня, а саме з 07.06.2024, 13.06.2024 та 27.06.2024), а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підставними для стягнення з відповідача є 6 855,95 грн 3 % річних, в частині стягнення 181,57 грн 3 % річних слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що зі змісту апеляційної скарги слідує, що відповідач не визнає належними доказами, у відповідності до ст. 76 ГПК України, документи долучені позивачем до матеріалів справи в обгрунтування заборгованості щодо повного виконання, взятих на себе ТОВ "Органік ескарго" договірних зобов`язань при наданні ПП "Олтранс" послуг з перевезення. 
Разом з тим скаржник в апеляційній скарзі не навів жодного аргументу, чому конкретно долучені позивачем до матеріалів справи документи у вигляді договорів, заявок, актів надання послуг, рахунків про оплату, платіжних інструкцій, фільтрованої банківської виписки по контрагенту разом з письмовим поясненням до них не встановлюють обставини, які входять у предмет доказування, що підтверджує факт заборгованості відповідача перед позивачем за надані послуги з перевезення.
Відповідно до ст. 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до п. 1 част. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. Рішення Господарського суду Волинської області від 12.11.2025 у справі № 903/812/25 відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.
На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги, у зв`язку з відмовою в її задоволенні, покладається на відповідача.
За змістом ч. 4. 5 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік ескарго" - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Волинської області від 12.11.2025 у справі № 903/812/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.
Справу № 903/812/25 повернути Господарському суду Волинської області.

Повну постанову складено "21" січня 2026 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г. 

Суддя   Тимошенко О.М. 

Суддя   Коломис В.В.