154/3862/25 
2/154/186/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2026 Володимирський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., при секретарі судового засідання Мазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимирського міського суду Волинської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
22.09.2025 року ТзОВ «Кошельок» звернулось в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 вересня 2021 року між ТзОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2705016357-472768 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти в розмірі 7000 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 , яку ОСОБА_1 вказав в особистому кабінеті, як банківську картку на яку кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору № 2705016357-472768 від 24.09.2021 року. У свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, кредит не повернув та проценти не сплатив, внаслідок чого утворилась заборгованість. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кошельок» суму заборгованості в загальному розмірі 20869,80 грн., з яких: 7000 грн. тіло кредиту; 13869,80 грн. відсотки за користування кредитом, а також понесені судові витрати по справі, 2422,40грн судового збору та 10 000грн правничої допомоги.
17.11.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідно до договору ТзОВ «Кошельок» надало відповідачу кошти в сумі 7000грн терміном на 14 днів. З 05.01.2022 строк користування кредитними коштами не продовжувався позивачем, тобто боржник несе обов,язок сплатити кошти за користування кредитом в період з 24.09.2021 по 05.01.2022, інше стягнення з нього є протизаконним. Вважає, що на ньому лежить обов,язок сплатити кошти за користування кредитом і відсотками за період з 24.09.2021 по 05.01.2022 в загальній сумі 16016грн. Але враховуючи, що він є безробітним, має скрутний матеріальний стан, стан його здоров,я, утримання двох неповнолітніх дітей і військовий стан в державі, при цьому він не ухиляється від обов`язку сплатити кредитну заборгованість, просить частково задовольнити вимоги позивача, вважаючи їх завищеними.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав додаткові пояснення, вказуючи на те, що відповідач не виконав умови договору, до спливу лояльного періоду не сплатив проценти та не повернув кредит, тобто продовжив користуватись кредитом, у зв`язку з цим строк користування кредитом був продовжений як наслідок настання цієї відкладної обставини, що передбачено і погоджено умовами п.п.3.6, 3.7, 3.8 договору. Також зауважив, що позичальник отримавши гроші від кредитора, користувався кредитом але жодного разу не сплатив навіть процентів. Внаслідок такої недобросовісної поведінки позичальника утворилась заборгованість. При цьому позичальник жодного разу не зв`язався з кредитором, аби врегулювати питання наявної заборгованості. Поведінку відповідача важко вважати добросовісною, а ситуацію, коли кредитор більше чотирьох років не отримує свої гроші – справедливою. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, будь яких заяв щодо поважності своєї неявки до суду не надав.
Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Суд, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків.
Судом встановлено наступні обставини.
24 вересня 2021 року ТзОВ «Кошельок», як кредитодавець, та ОСОБА_1 як позичальник уклали електронний договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 2705016357-472768, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 7000 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п.1.3.2 договору №2705016357-472768 від 24.09.2021, проценти за користування кредитом: 15 грн., які нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2.20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк Лояльного періоду.
Також за умовами п.1.4 вказаного договору, тип процентної ставки: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.3.4, 3.5, 3.6. цього Договору.
Згідно з п.2.1 кредитного договору, кредит надається строком на 14 днів, (далі «Лояльний період») початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок Кредитодавця.
Згідно з п.3.5 кредитного договору, Сторони погоджуються що у випадку користування Кредитом з боку Позичальника більше за визначений Лояльним періодом, встановлений п.2.1 Договору або додатковими угодами між Сторонами зобов`язання Позичальника за цим Договором продовжуються на весь період користування Кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 3.4 цього Договору Процентна ставка менша ніж 2 (два) відсотки від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за Процентною ставкою визначеною п.3.4 Договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування Кредитом, а саме 2,2% за кожен день користування Кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення Кредиту. 
Таким чином зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за користування Кредитом в розмірі 1,85 розповсюджуються на весь період користування Кредитом з моменту укладення цього Договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені Позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.2.1 Договору.
Відповідно до п.3.6, 3.7, 3.8 кредитного договору, сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Лояльного Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного Періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного Періоду; з наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803 ( вісімсот три ) процента річних, що становить 2.2 проценти в день від суми Кредиту за кожен день користування ним.
Згідно з п.3.3 вказаного Договору, сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, що є Додатком до цього Договору.
Відповідно до Графіку розрахунків сторони погодили, що загальна вартість кредиту за розрахунковий період з 24.09.2021 року по 07.10.2021 року становить 7010,00 грн, яка складається з суми кредиту у розмірі 7000 грн. та нарахованих процентів 10 грн.
Вищезазначені кредитний договір та Графік розрахунків підписано відповідачем ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора.
Згідно з повідомленням ТОВ «Кошельок» 24.09.2021 року перерахувало через платіжну систему ТОВ «Тас Лінк» на картку відповідача грошові кошти у сумі 7000 грн.
У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором №2705016357-472768 від 24.09.2021 року станом на дату подання позову утворилась заборгованість в розмірі 20869,80 грн., що складається з: 7000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 13869,80 грн. заборгованості за процентами.
Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.
Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов,язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов,язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
ТОВ «Кошельок» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали в електронному вигляді договір про надання коштів у позику № 2705016357-472768 від 24 вересня 2021 року, який за своєю правовою природою є кредитним договором. Спірні правовідносини виникли у сфері споживчого кредитування.
На підставі цього договору відповідач отримав кредит, взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користуванням ним, однак не виконав їх.
Заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 20869,80 грн., з них: 7000 грн. - тіло кредиту, 13869 грн. - проценти за користування кредитом. Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та погоджується з ним. Розмір заявленої до стягнення заборгованості є обґрунтованим, оскільки підтверджується матеріалами справи.
Щодо посилання відповідача на неправомірне нарахування процентів поза межами Лояльного строку кредитування суд зазначає наступне.
Відповідно до п.2.1. Договору кредит надавався строком на 14 днів, початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця грошових коштів. В Договорі цей період визначений як Лояльний.
У пункті 3.6. Договору сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування Кредитом. При цьому зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного Періоду. З наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 803 ( вісімсот три ) процента річних, що становить 2.2 проценти в день від суми Кредиту за кожен день користування ним. (п.3.8. Договору).
Таким чином, сторони Договору погодили продовження строку користування кредитом до 104 днів з моменту укладення Договору (14 днів плюс 90 днів), по закінченню якого у відповідача виникає обов`язок повернути суму кредиту та нарахованих відповідно до умов Договору процентів за користування кредитом, а у позивача виникає право отримати виконання обов`язку боржником, тобто право вимоги щодо повернення кредиту та нарахованих процентів. Умовою такого продовження є користування кредитом після закінчення Лояльного періоду.
Як вбачається з матеріалів справи, до спливу Лояльного періоду у 14 днів ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок за Договором та не повернув суму по тілу кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом, що підтверджується доданим до позовної заяви детальним розрахунком заборгованості. Тобто він продовжив користуватися кредитом після закінчення Лояльного періоду, що за Договором є відкладальною обставиною, внаслідок настання якої строк користування кредитом продовжився до 104 днів з моменту укладення Договору. Відповідно нарахування процентів за користування кредитом у цей період, розмір яких обумовлений пунктом 3.8. Договору, є законним.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про задоволення позову, а саме, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 20869,80 грн., з них: 7000 грн. - тіло кредиту, 13869 грн. - проценти за користування кредитом.
При цьому, суд приймає до уваги посилання представника позивача, що позичальник жодного разу не зв`язався з кредитором, аби врегулювати питання наявної заборгованості, внаслідок чого поведінку відповідача важко вважати добросовісною.
Щодо посилань відповідача на те, що він є безробітним, має скрутний матеріальний стан, стан його здоров,я, утримання двох неповнолітніх дітей і військовий стан в державі, при цьому він не ухиляється від обов`язку сплатити кредитну заборгованість, суд її враховує не більше ніж як позицію захисту своїх інтересів, яка не ґрунтується на жодній нормі закону.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд враховує наступне.
Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, зокрема, представник позивача просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 10000 грн., на підтвердження яких надає копії договору про надання правничої (правової) допомоги від 12 лютого 2025 року та додатку до нього.
Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.
При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.
За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також позицію відповідача, який також зауважив на завищений розмір суми, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути із відповідача на корить позивача понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Крім того, на підставі ч. 1ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме по сплаті судового збору в розмірі 2422, 40 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст.11, 526, 527, 611, 1049 ЦК України суд, -
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в. АДРЕСА_2 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (ЄДРПОУ 40842831, Київська область, Києво-Святошинський район, с.Чайки, вул.Антонова, 8А, 08135) заборгованість за кредитним договором №2705016357-472768 від 24.09. 2021 року в розмірі 20869 (двадцять тисяч вісімсот шістдесят дев,ять),80 грн., що складається з: 7000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 13869,80 грн. заборгованості за процентами. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в. АДРЕСА_2 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (ЄДРПОУ 40842831, Київська область, Києво-Святошинський район, с.Чайки, вул.Антонова, 8А, 08135) судові витрати по справі, а саме: 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві),40 грн. судового збору та 3000 (три тисячі) грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Волинського апеляційного суду.

Суддя:     Тетяна ПУСТОВОЙТ