ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2026 року
м. Київ
справа № 524/12657/24
провадження № 61-13732св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та як законний представник в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідач - Перша кременчуцька державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , на постанову Полтавського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року у складі колегії суддів: Лобова О. А., Дорош А. І., Триголова В. М., і виходив з такого.
Зміст позовної заяви та її обґрунтування 
1. У жовтні 2024 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та як законний представник в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулись до суду з позовом до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання постанови нотаріуса протиправною, скасування постанови та визнання права на спадкування за законом.
2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та складається із житлового будинку під літ. А, а (загальною площею 37,7 кв. м), незавершеного будівництвом житлового будинку під літ. И, Ип, и, иб, иг, гаража літ. К, погребу 
літ. Кп, сараю літ. Л, колодязя літ. Кв, огорожі №1-3, що розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності.
3. Посилалася на те, що вона, як дружина померлого, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як діти померлого, є спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 . Після прийняття спадщини у строк, передбачений законом, вони звернулися до державного нотаріуса Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для оформлення спадкових прав. Однак 25 квітня 2024 року постановою державного нотаріуса Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Власенко Н. В. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 ) у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують право власності на будинок та введення його в експлуатацію. 
4. Вважала зазначені дії державного нотаріуса неправомірними, а постанову такою, що підлягає скасуванню.
5. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд: визнати протиправною та скасувати постанову від 25 квітня 2024 року державного нотаріуса Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Н. В. про відмову у видачі їй, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав померлому ОСОБА_5 ; визнати за нею, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 право на спадкування за законом після померлого ОСОБА_5 незавершеного будівництвом житлового будинку літ. « И, Ип, и, иб, иг », з господарськими будівлями - гаражем літ. К, погребом літ Кп, сараєм літ. Л, та огорожею літ. 2,3, що знаходиться по АДРЕСА_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
6. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 квітня 2025 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діяла в своїх інтересах та як законний представник в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
7. Визнано протиправною та скасовано постанову державного нотаріуса Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Власенко Н. від 25 квітня 2024 року про відмову у видачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом.
8. Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 право на спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ,   ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .
9. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
10. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що право власності спадкодавця ОСОБА_5 на спірне майно підтверджене свідоцтвом про право на спадщину від 13 липня 2012 року та відповідним записом у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відомості про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину на підставі статті 1301 Цивільного кодексу України сторонами не надано. Оскаржувана постанова державного нотаріуса порушує спадкові права позивачів, оскільки відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину позбавляє спадкоємців права на спадщину.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
11. Постановою Полтавського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року апеляційну скаргу Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задоволено.
12. Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 квітня 2025 року скасовано і ухвалено нове судове рішення.
13. У позові ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та як законний представник в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про визнання постанови протиправною, скасування постанови та визнання права на спадкування за законом відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.
14. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована помилковістю висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову, з огляду на те, що спірний об`єкт нерухомості є незавершеним будівництвом, а тому не може бути предметом спадкування. Також зауважено, що нотаріус у справах про визнання права власності на нерухоме майно не є належним відповідачем. Водночас, спірний об`єкт розташований на землі комунальної власності, проте її власник не є учасником справи.
Узагальнені доводи касаційної скарги
15. 30 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просять скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року, залишити в силі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 квітня 2025 року.
16. Підставами касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції заявники зазначають неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 127/23627/20, від 05 грудня 2022 року у справі
№ 233/4580/20, від 23 жовтня 2024 року у справі № 185/9284/23, від 18 квітня 2025 року у справі № 331/2113/23, від 22 березня 2023 року у справі
№ 463/6829/21-ц, від 14 травня 2025 року у справі № 466/2086/14-ц (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), а також вказують, що суд не дослідив зібрані у справі докази та не надав їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
17. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що між спадкоємцями ОСОБА_5 спір щодо права на спадкування відсутній. Більш того, відсутні інші спадкоємці, які не визнають їх право на спадкування після смерті ОСОБА_5 . Зазначене свідчить про те, що оскарження постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину є належним і ефективним способом захисту їх прав, оскільки саме така постанова перешкоджає їм реалізувати своє право на оформлення спадщини.
18. Зауважують, що ОСОБА_5 за свого життя у встановленому законом порядку отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно, у тому числі на незавершений будівництвом житловий будинок із самочинно збільшеними розмірами, та зареєстрував своє право у відповідному реєстрі прав власності на нерухоме майно.
19. Натомість суд апеляційної інстанції порушив фундаментальне правило державного врядування, згідно з яким держава може виправити свою помилку, але не ціною порушення прав добросовісного громадянина.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
20. Ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2025 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків.
21. Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 524/12657/24 та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції. 
22. 04 грудня 2025 року матеріали цивільної справи № 524/12657/24 надійшли до Верховного Суду.
23. Ухвалою Верховного Суду від 25 грудня 2025 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
24. 24 листопада 2025 року Перша кременчуцька державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за допомогою засобів поштового зв`язку подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, просить суд відмовити у задоволенні скарги.
25. Відзив на касаційну скаргу обґрунтований посиланням на те, що суд апеляційної інстанції правильно встановив предмет спірних правовідносин та належний суб`єктний склад справи. 
26. Акцентує увагу на тому, що оскільки спадкодавець за життя не набув право власності на самочинне будівництво, воно не може входити до складу спадщини. Спадкоємці у такому разі мають право звернутися до суду з позовом про визнання за ними майнових прав забудовника.
27. Зазначає, що позивачі не надали суду жодних доказів, які б підтверджували, що вони зверталися за відповідними дозвільними документами до Кременчуцької міської ради, Управління архітектури та містобудування м. Кременчук. Більш того, спірне спадкове майно розташоване на земельній ділянці комунальної власності, однак до участі у справі не залучено її власника, а позивачами не доведено, що така земельна ділянка була відведена та надана спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
28.  ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 14 січня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №14.
29. Мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
30.  ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
31. 29 червня 2022 року Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 146/2023 після померлого 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . Спадкоємцями за законом після його смерті є дружина ОСОБА_1 та діти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Інших спадкоємців, передбачених законом, немає.
32. За життя ОСОБА_5 на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку під літ. А.а загальною площею 37,7 кв. м, незавершеного будівництвом житлового будинку під літ. И, Ип, и, иб, иг, гаража під літ. К, погребу під літ. Кп, сараю під літ. Л, колодязя під літ. Кв, огорожі № 1-3, що розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 , яке посвідчене 13 липня 2012 року державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори та зареєстроване 20 серпня 2012 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно.
33. У свідоцтві нотаріусом зазначено, що на підставі рішення виконкому Автозаводської районної ради народних депутатів м. Кременчука Полтавської області від 25 лютого 1993 року № 142 розпочате будівництво житлового будинку під літ. И, Ип, и, иб, иг, побудований сарай під літ. Л, гараж з погребом під літ. К, Кп. Самочинно збільшений у розмірах незавершений будівництвом житловий будинок під літ. И на 5,29 кв. м, самочинно побудована нежитлова прибудова під літ. И.
34. 02 лютого 2022 року житловий будинок під літ. А.а та споруди № 1, Кв знесені, що підтверджується витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 20 вересня 2023 року та довідкою про знищення/знесення майна, виданою 06 жовтня 2023 року КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області». Житловий будинок під літ. И, Ип, и, иб, иг не зданий в експлуатацію, огорожа № 1 та колодязь Кв зруйновані.
35. Постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №813/02-31 від 25 квітня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник від імені малолітнього сина ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , діючому за згодою матері, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок 
АДРЕСА_1 , що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , у зв`язку із ненаданням документів на підтвердження права власності на будинок та введення його в експлуатацію.
Позиція Верховного Суду
36. Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
37. Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
38. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
39. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
40. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
41. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
42. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
43. Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не повинне породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі 
№ 209/3085/20).
44. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
45. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
46. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
47. Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
48. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя статті 1223 ЦК України).
49. Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом України порядку.
50. Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини, та згідно із статтею 1296 ЦК України спадкоємець який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє свідоцтва про право на спадщину.
51. Статтею 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
52. Згідно з пунктом 1.2. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.
53. Пунктами 4.12, 4.14, 4.16, 4.19 глави 10 розділу II зазначеного Порядку передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
54. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
55. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
56. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
57. Нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії, направлені на відмову у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріусу заборонено безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії (постанова Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 473/1878/19).
58. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду (частина перша статті 50 Закону України «Про нотаріат»).
59. Пунктом 4.19 глави 10 розділу II Порядку передбачено, що за наявності заборони відчуження або обтяження іпотекою житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину та протягом двох робочих днів письмово повідомляє про це кредитора (відповідний податковий орган).
60. У постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 185/9284/23 зазначено, що можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судова процедура оскарження має на меті забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.
61. Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що закріплене у статті 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу безвідносно до дослідження правомірності дій інших осіб (постанова Великої Палати Верховного Суду 
від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц).
62. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
63. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
64. Судами попередніх інстанцій встановлено, що до складу спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_5 , увійшов незавершений будівництвом житловий будинок літ. « И, Ип, и, иб, иг », з господарськими будівлями - гаражем літ. К, погребом літ Кп, сараєм літ. Л, та огорожею літ. 2,3, що знаходиться на АДРЕСА_1 . 
65. На підтвердження прав спадкодавця на зазначений об`єкт позивачі, як його спадкоємці, надали нотаріусу свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким ОСОБА_5 успадкував після смерті свого батька ОСОБА_8 житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку під літ. А.а загальною площею 37,7 кв. м, незавершеного будівництвом житлового будинку під літ. И, Ип, и, иб, иг, гаража під літ. К, погребу під літ. Кп, сараю під літ. Л, колодязя під літ. Кв, огорожі № 1-3, що розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності. У цьому свідоцтві також зазначено про те, що будівництво житлового будинку під літ. И, Ип, и, иб, иг, сараю під літ. Л, гаражу з погребом під літ. К, Кп розпочате на підставі рішення виконкому Автозаводської районної ради народних депутатів м. Кременчука Полтавської області від 25 лютого 1993 року № 142, однак незавершений будівництвом житловий будинок під літ. И, самочинно збільшений у розмірах на 5,29 кв. м, самочинно побудована нежитлова прибудова під літ. и.
66. Державна реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, у тому числі на незавершений будівництвом житловий будинок, гараж, погріб сарай та огорожу, за указаною вище адресою підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно 
від 16 грудня 2011 року та довідкою КП «Кременчуцьке Міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області» від 09 листопада 2023 року № 61/5046. 
67. Встановивши, що право власності ОСОБА_5 на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку під літ. А.а загальною площею 37,7 кв. м, незавершеного будівництвом житлового будинку під літ. И, Ип, и, иб, иг, гаража під літ. К, погребу під літ. Кп, сараю під літ. Л, колодязя під літ. Кв, огорожі № 1-3, було зареєстровано у встановленому законом порядку, правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 липня 
2012 року було надано позивачами при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про відсутність у нотаріуса підстав для відмови у вчиненні відповідної нотаріальної дії у зв'язку з ненаданням документів, які підтверджують право власності на незавершений будівництвом будинок та введення його в експлуатацію.
68. Суд апеляційної інстанції помилково вважав, що у ОСОБА_5 не виникло право власності на незавершений будівництвом житловий будинок літ. И, Ип,и,иб,иг , який не зданий в експлуатацію, на підставі положень частини другої статті 376 ЦК України, а тому такий об'єкт не може бути предметом спадкування.
69. Відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
70. В абзаці другому частини третьої статті 331 ЦК України зазначено, що у разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності або спеціального майнового права на нього відповідно до закону.
71. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва, обтяжень такого права проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об`єкта.
72. Речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації (частина друга статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
73. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 27 зазначеного Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката. 
74. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 роз'яснено, що у приватному праві не передбачено нікчемності для свідоцтва про право на спадщину. В ЦК України закріплено тільки можливість пред`явити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. Тобто, оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва).
75. Водночас у статті 1225 ЦК України йдеться про спадкування об`єкта незавершеного будівництва.
76. Судами встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 , яке видане 13 липня 
2012 року державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори, недійсним в установленому порядку не визнавалося.
77. Слід звернути увагу на важливість принципу «належного управління». Він вимагає, щоб у випадках, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, коли це питання стосується основних прав людини, таких як право власності, органи державної влади діяли своєчасно, належним чином і, перш за все, послідовно (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України», № 29979/04, §§ 70-71, 20 жовтня 2011 року).
78. Принцип належного управління, як правило, не повинен перешкоджати органам влади виправляти випадкові помилки, навіть ті, що виникають внаслідок їхньої власної недбалості (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Moskal v. Poland», № 10373/05, § 73, 15 вересня 2009 року). Однак необхідність виправлення старої «помилки» не повинна непропорційно перешкоджати новому праву, яке було набуте особою, яка покладається на законність дій органу державної влади добросовісно (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Pincova and Pinc v. the Czech Republic», № 36548/97, § 58, ECHR 2002?VIII). Іншими словами, державним органам, які не впроваджують або не дотримуються власних процедур, не повинно бути дозволено отримувати користь від своїх неправомірних дій або уникати своїх зобов`язань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lelas v. Croatia», № 55555/08, § 74, 20 травня 2010 року). Ризик будь-якої помилки, допущеної державним органом влади, має нести сама держава, і ці помилки не повинні виправлятися за рахунок відповідних осіб (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Pincova and Pinc», згадане вище, § 58; Gashi v. Croatia, № 32457/05, § 40, 13 грудня 2007 року; та Trgo v. Croatia, № 35298/04, § 67, 11 червня 2009 року).
79. При винесенні постанови від 25 квітня 2024 року № 813/02-31 державний нотаріус Першої кременчуцької державної нотаріальної контори не мотивував належним чином підстав для відхилення правоустановчого документу - свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_5 13 липня 
2012 року державним нотаріусом цієї ж державної нотаріальної контори після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 .
80.  ОСОБА_5 за життя добросовісно покладався на виданий йому державним нотаріусом правоустановчий документ. Він мав постійне місце проживання у будинку АДРЕСА_1 . Також у цьому будинку зареєстровано місце проживання позивачів. 
81. Отже вказаний у свідоцтві про право на спадщину за законом від 13 липня 2012 року об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який було належним чином зареєстровано за ОСОБА_5 , підлягає спадкуванню. 
82. За таких обставин відсутні підстави для обмеження прав спадкоємців на одержання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 . В іншому випадку дружина і діти спадкодавця фактично будуть залишені у стані невизначеності щодо порядку і способу реалізації спадкових прав на об`єкт незавершеного будівництва, який належав на праві власності спадкодавцю.
83. Помилковими слід також визнати висновки суду апеляційної інстанції про те, що нотаріус у цій справі не є належним відповідачем.
84. Верховний Суд уже зауважував, що законодавець передбачає можливість оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні, нотаріальних актів до суду (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). У такому разі позовні вимоги можуть бути пред`явлені безпосередньо до нотаріуса (постанови Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 761/40184/16-ц, від 18 січня 2023 року у справі № 711/3792/21, від 12 листопада 2025 року у справі 
№ 523/16628/23).
85. Відомості про те, що право позивачів, які є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 та в установленому законом порядку звернулися із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, оспорюється іншими учасниками цивільних правовідносин, які вважають, що вчинення чи невчинення певної нотаріальної дії вплине на їх права та обов`язки, відсутні. Право позивачів на спадкування підлягає реалізації у порядку, визначеному законом.
86. Ураховуючи наведене, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, надавши обґрунтовану правову оцінку визначеним позивачами правовим підставам переходу прав на незавершений будівництвом житловий будинок та господарські будівлі, дійшов достатньо обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для висновку про неправомірність відмови нотаріуса у видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину за законом .
87. Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
88. З огляду на те, що законне та обґрунтоване судове рішення суду першої інстанції було помилково скасоване судом апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення касаційної скарги  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , скасування постанови Полтавського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року та залишення в силі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області 
від 23 квітня 2025 року.
Керуючись статтями 402, 409, 413, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , задовольнити.

2. Постанову Полтавського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року скасувати, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 квітня 2025 року залишити в силі.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак

В. В. Шипович