Справа №403/398/25 провадження № 2/403/403/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 грудня 2025 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:      головуючого судді Атаманової С.Ю.,        при секретарі судового засідання Карпяк Л.І.,
за участю:
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши  у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чуприна С.П. звернувся до суду із позовною заявою до Устинівської селищної ради про визначення позивачу додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини у виді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,9385 га, кадастровий номер: 3525888300:02:000:0079, яка відкрилась внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 гр-нки ОСОБА_2 , та яку остання на випадок своєї смерті заповідала позивачу згідно заповіту, посвідченого 03 квітня 2017 року приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Трутнем О.Я. та зареєстрованого в реєстрі за №179. Позовна вимога обґрунтована тим, що встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини був пропущений позивачем, як спадкоємцем, з поважної причини, оскільки вона не була обізнана про наявність складеного спадкодавцем ОСОБА_2 на її користь заповіту і остання за свого життя не повідомляла її про наявність такого заповідального розпорядження. Про існування зазначеного заповіту позивач дізналась на початку червня 2025 року, після того як її чоловік ОСОБА_3 знайшов його у речах покійної ОСОБА_2 .. Після цього, маючи намір оформити спадщину, позивач звернулась до приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Величка С.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , однак постановою нотаріуса від 20 червня 2025 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а неохоплене заповітом майно за законом у зв?язку з пропуском передбаченого ст.1270 ЦК України строку для її прийняття. Вважаючи, що неможливість своєчасного звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини була обумовлена існуванням поважної та об?єктивної причини, представник позивача прохає суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 строком у два місяці.
В судовому засіданні по розгляду справи по суті позивач ОСОБА_1 підтримала позов та прохала суд його задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. У вступному слові пояснила, що за життя її мати ОСОБА_2 проживала одна. На пропозиції переїхати до позивача та проживати разом з нею не погоджувалась. Мати не говорила, що буде складати заповіт на її ім`я Про наявність заповіту її повідомив чоловік, який виявив його під час прибирання речей з будинку її покійної матері. Зазначила, що, крім неї, інші особи не звертались до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
В судове засідання по розгляду справи по суті представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чуприна С.П. не з?явився. Про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлявся у передбаченому ст.128 ЦПК України порядку. Згідно поданої до суду заяви прохав суд розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує та прохає суд визначити позивачу ОСОБА_1 додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини (а.с.130).
В судове засідання по розгляду справи по суті представник відповідача Устинівської селищної ради не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України (а.с.117, 122). Відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Згідно письмової заяви прохав суд розглянути справу без його участі та зазначив про відсутність заперечень щодо позову (а.с.131).
З огляду на неявку в судове засідання представників сторін, як учасників справи, суд, відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, приходить до висновку про можливість розгляду справи по суті в даному судовому засіданні без їх участі.
На виконання вимог п.п.2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, та процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 06 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та визначено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с.26-27).
Ухвалою суду від 16 вересня 2025 року витребувано від приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Величка С.О. копію спадкової справи на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та згідно положень п.4 ч.3 ст.198 ЦПК України в підготовчому засіданні оголошено перерву (а.с.48).
Ухвалою суду від 10 жовтня 2025 року згідно положень ч.ч.2, 3 ст.91, ст.92 ЦПК України задоволено заяву представника позивача про виклик свідка, закрито підготовче провадження та призначено судове засідання по розгляду справи по суті (а.с.90-91).
Заслухавши пояснення позивача, безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та показання свідка, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Судом по справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Степанівка Кропивницького району Кіровоградської області у віці 75 років померла гр-нка ОСОБА_2 (а.с.10, 77).
Згідно Державного акта на право приватної власності на землю (серія ІІ-КР №027565), зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №79 від 10 грудня 2001 року, за життя ОСОБА_2 на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,94 га з кадастровим номером: 3525888300:02:000:0079, розташована на території Степанівської сільської ради (а.с.8).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 22 лютого 2024 року (індексний номер: 366994645), ОСОБА_2 належала на праві приватної власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,9385 га, кадастровий номер: 3525888300:02:000:0079, розташована на території Степанівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. Державна реєстрація права власності була проведена 19 лютого 2024 року, номер запису про право власності: 53823314 (а.с.9).
За життя ОСОБА_2 був складений заповіт, посвідчений 03 квітня 2017 року приватним нотаріусом Устинівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Трутнем О.Я. та зареєстрований в реєстрі за №179, за яким ОСОБА_2 заповідала належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,94 га з кадастровим номером: 3525888300:02:000:0079, що розташована на території Степанівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області і належить їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю (серія ІІ-КР №027565), зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №79 від 10 грудня 2001 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №81562714 від 18 червня 2025 року, сформованої приватним нотаріусом Величко С.О., вказаний заповіт ОСОБА_2 внесений до Спадкового реєстру за №8565966 та є чинним (а.с.82).
Позивач по справі ОСОБА_1 є рідною дочкою спадкодавця ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження, де в графі «Мати» зазначено « ОСОБА_4 », копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , за змістом якого, 25 січня 1983 року після укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 останній присвоєно прізвище « ОСОБА_6 », а також копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 , за змістом якого, позивачу, 14 грудня 1991 року після укладення шлюбу з гр-ном ОСОБА_3 було присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (а.с.5, 6, 7).
18 червня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Величка С.О. із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 за заповітом, а неохоплене заповітом за законом (а.с.76).
Постановою приватного нотаріуса Величка С.О. від 20 червня 2025 року за вих.№38/02-14 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , а неохоплене майно за законом, у зв?язку з пропуском нею строку для прийняття спадщини (а.с.15).
Зі змісту витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі судом встановлено, що спадкова справа після смерті гр-нки ОСОБА_2 , як спадкодавця, була заведена 18 червня 2025 року приватним нотаріусом Величком С.О., номер у Спадковому реєстрі: 74222322, номер у нотаріуса: 40/2025, що відповідає даті звернення позивача ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.79).
Інформація про інші заповіти, спадкові договори та видані свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_2 у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.82).
Відомостей про звернення інших спадкоємців померлої ОСОБА_2 протягом встановленого ст.1270 ЦК України строку із заявами про прийняття спадщини після його смерті та (або) відмову від її прийняття матеріали спадкової справи не містять (а.с.75-85).
Зі змісту довідки №131/02-/1.4, виданої діловодом Степанівського старостинського округу Устинівської селищної ради Кіровоградської області 20 червня 2025 року та витягу з реєстру територіальної громади №2024/001723268, сформованого 19 лютого 2024 року, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 26 червня 1996 року та проживала за вказаною адресою на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 одна (а.с.11, 12)
Під час безпосереднього дослідження доказів у справі судом, в порядку ст.ст.91, 229, 230 ЦПК України, в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_3 , який дав суду показання про відомі йому обставини справи.
Так, свідок ОСОБА_3 дав суду показання про те, що в кінці травня - на початку червня 2025 року його дружина - позивач по справі ОСОБА_1 попросила його з`їздити до будинку її покійної матері подивитись чи не пошкоджений будинок та поперебирати старі речі. Під час перебування в будинку в шафі ним були виявлені речі, які він виніс на подвір`я для того, щоб подивитися на них. В подальшому в речах ним була виявлена папка синього кольору, в якій він побачив заповіт, після чого повідомив про знахідку дружину. За життя мати дружини ніколи не говорила, що буде складати на її ім`я заповіт. Ніхто з них її також про це не запитував. Мати дружини проживала сама по АДРЕСА_1 та останній рік перед смертю хворіла на цукровий діабет. Дружина постійно ходила її доглядати.
Виконуючи приписи ч.1 ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним учасникамисправи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звернення позивача ОСОБА_1 до суду з позовом про захист свого права на спадкування шляхом визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 здійснено у спосіб, передбачений законом.
Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України).
За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України).          Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов’язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.ч.1, 3 ст.1272 ЦК України).
Відповідно до роз’яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - Постанови від 30 травня 2008 року №7) при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця за місцем відкриття спадщини, наявність в матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов’язані з об’єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Як вбачається з наданих позивачем пояснень та досліджених судом доказів, протягом визначеного законом шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який закінчився 27 березня 2025 року, позивач ОСОБА_1 не володіла інформацією про складення матір’ю, як спадкодавцем, на її користь заповіту, внаслідок чого не вважала себе спадкоємцем майна останнього. В свою чергу необізнаність про наявність заповіту обумовила невчинення нею активних дій, спрямованих на прийняття спадщини. 
При цьому судом також враховується, що згідно зі ст.63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.  
Згідно з підпунктами 2.1, 2.2 пункту 2 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (з наступними змінами, далі - Порядок), спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини, крім іншого, на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першої заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.             Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (підпункт 3.2 пункту 3 Глави 10 Розділу ІІ Порядку). 
Разом з тим, сама лише наявність чинного на час відкриття спадщини заповіту від 03 квітня 2017 року, за відсутності звернення до нотаріуса в межах шестимісячного строку з дня смерті ОСОБА_2 будь-кого із його спадкоємців, в тому числі і за законом, виключала можливість вжиття нотаріусом заходів з повідомлення позивача ОСОБА_1 про її право на спадкування, оскільки спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_2 була заведена приватним нотаріусом 18 червня 2025 року саме на підставі заяви позивача, як такої, що подана вперше.
Отже, обставина незнання ОСОБА_1 про наявність складеного на її ім’я заповіту та відсутність передбачених законом підстав для вжиття нотаріусом заходів з повідомлення позивача про відкриття спадщини, створили для неї, як спадкоємця, об’єктивні труднощі для вчинення дій, пов`язаних із поданням до приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини відповідної заяви про її прийняття до закінчення визначеного законом строку.
Будь-яких доказів на спростування даного висновку суду відповідачем під час судового провадження у справі надано не було.
Крім того, надаючи мотивовану оцінку обставинам справи, судом враховується свобода заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права, що передбачає необхідність поваги до волі заповідача та обов’язковість її виконання після відкриття спадщини.
Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Призначення спадкоємця є правом заповідача, визначеним ч.1 ст.1235 ЦК України.
Отже, склавши 03 квітня 2017 року на користь своєї доньки ОСОБА_1 заповіт та не змінивши і не скасувавши його до моменту своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкодавець ОСОБА_2 чітко висловила свою волю щодо розпорядження належною їй земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,94 га., а тому зазначені положення заповіту підлягають обов’язковій реалізації в інтересах позивача по справі.              Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм, викладені в постановах Верховного суду.
Про свободу заповіту та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у разі доведеності факту необізнаності особи з існуванням заповіту неодноразово зазначалось у постановах Верховного Суду (від 26 липня 2021 року у справі №405/7058/19, від 08 червня 2023 року у справі №585/2163/22, від 17 січня 2024 року у справі №357/10080/22), що свідчить про сталість судової практики з цього питання.
Судом також встановлено, що із заявою про прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса 18 червня 2025 року, тобто пропущений нею строк для подання вказаної заяви з дня закінчення шестимісячного строку, визначеного ч.1 ст.1270 ЦК України, є незначним (два місяці двадцять два дні).
З огляду на викладене, при вирішенні питання поважності причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, судом враховується необхідність дотримання принципу «пропорційності», згідно з яким втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст.1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв’язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети (правова позиція, висловлена Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №681/203/17-ц).
Отже, враховуючи принцип пропорційності між застосованим державою заходом у виді відмови позивачу, як спадкоємцю за заповітом, у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв’язку з пропуском нею строку для подання заяви про її прийняття, який є незначним, та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк, достатній для прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_2 ..
На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовується позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, зокрема, щодо необізнаності позивача про наявність складеного на її користь заповіту та не спростування цієї обставини під час судового провадження; враховуючи: свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та зміст волевиявлення спадкодавця ОСОБА_2 , сформульованого у складеному ним за життя заповіті від 03 квітня 2017 року; необхідність дотримання принципу пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також той факт, що пропущений позивачем ОСОБА_1 строк для прийняття спадщини є досить незначним, приходить до висновку, що позивач пропустила строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з поважної причини, яка об’єктивно та істотно перешкоджала реалізації нею свого права на прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , а тому позов про визначення позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини підлягає до задоволення.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, відповідно до п.5 ч.3 ст.2, ч.1 ст.13 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства належить диспозитивність, згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Представником позивача у поданій до суду позовній заяві зазначено про залишення за позивачем понесених нею судових витрат по справі (а.с.3). 
Про відсутність наміру ОСОБА_1 стягувати з Устинівської селищної ради судові витрати також було зазначено представником позивача в заяві від 30 грудня 2025 року.
З огляду на викладене, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, судом не здійснюється розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, що становить 1211 грн. 20 коп..
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.
Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволити повністю.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Степанівка Кропивницького району Кіровоградської області, у два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.
Судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 у виді сплаченого нею судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп. відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.
Повне ім`я та найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач: Устинівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області, адреса місцезнаходження: вул.Ювілейна, буд.№4 с-ще Устинівка Кропивницького району Кіровоградської області, поштовий індекс 28600, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04364549.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Повне рішення суду складено 09 січня 2026 року.

Суддя   С.Ю.Атаманова