ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2026 року м. Чернівці 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Корнієнко Р.О. на постанову Чернівецького районного суду м. Чернівців від 23.12.2025 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.173-2 ч.1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В : 

Постановою Чернівецького районного суду м. Чернівців від 23 грудня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.
Згідно постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення, 06.09.2025 року близько 22.00 год., ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру стосовно дружини ОСОБА_2 , а саме: погрожував, принижував честі та гідність, шарпав за одяг, штовхав, в результаті чого завдав шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 .
На вказану постанову суду адвокат Корнієнко Р.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Вказував, що постанова суду винесена лише на підставі протоколу складеному поліцейськими зі слів ОСОБА_2 , однак вказані обставини не підтверджені ніякими іншими доказами. В поясненнях ОСОБА_2 викладені загальні речення та зазначено суб`єктивне бачення обставин ОСОБА_2 , жодних подробиць щодо того як це сталося в ньому немає, як і свідків події. Крім того, всі документи по справі складались через 2 дні після нібито події домашнього насильства. 
Зазначав, що заповнена поліцейським Форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства містить численні невідповідності викладеного дійсним 

ЄУНСС 725/8875/25 НП 33/822/31/26 головуючий у 1 інстанції Федіна А.В. 
обставинам справи. Певні графи Форми незаповнені або містять суперечності із 
іншими графами. Тобто все викладені в ній сформовано виключно на свідченнях, позиції ОСОБА_2 . Вважає, що ОСОБА_2 навмисно ввела в оману співробітників поліції, в тому числі і щодо зловживання ОСОБА_1 алкогольними напоями. Стверджував, що висновок за результатами психологічної діагностики та висновок консультанта КНП «Міська поліклініка №1», які без номеру, печатки та дати її складання, не можуть бути належними доказами, оскільки вони складені на підставі усної інформації наданої ОСОБА_2 і є тільки припущенням. Жодних перевірок, досліджень та спостережень консультант не проводив, а тому пов`язати дратівливість ОСОБА_2 із можливими діями її чоловіка неможливо. 
Апелянт також вказував, що суд першої інстанції в постанові не тільки не зазначила підстави відмови про заявлені апелянтом клопотання щодо допиту свідків, а взагалі не згадала про них. Крім того, не надано оцінки аргументам ОСОБА_1 та його поясненням, що є ключовим у з`ясуванні істини та наявності події правопорушення. 
Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню. 
Заслухавши адвокатів Корнієнка Р.О., Пилип`юка О.М., які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, ОСОБА_2 , яка просила відмовити в задоволенні вимог апелянта, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
Згідно вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суддя, розглядаючи справу, повинен дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії ознаки саме такого правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону судом першої інстанції не дотримано у повному обсязі.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ВАД №980141 від 08.09.2025 вбачається, що 06.09.2025 близько 22.00 год. по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру стосовно дружини ОСОБА_2 , а саме: погрожував, принижував честі та гідність, шарпав за одяг, штовхав, внаслідок чого було завдано шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_2 (а.с.1)
З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або іншу подію від 08.09.2025 вбачається, що вказаний протокол був складений за усною заявою ОСОБА_2 та в ньому викладені обставини події, а саме, що 06.09.2025 близько 22.00 год. чоловік  ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив стосовно заявниці домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що виразилося в приниженні честі та гідності, залякуванні, погрозах, шарпав за одяг, штовхав, чим своїми діями завдав шкоду психічному здоров`ю (а.с.2).
З пояснення ОСОБА_2 від 08.09.2025 вбачається, що 06.09.2025 близько 22.00 год. чоловік  ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив стосовно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що виразилося в приниженні честі та гідності, залякуванні, погрозах, шарпав за одяг, штовхав, чим своїми діями завдав шкоду психічному здоров`ю, що виразилось в панічній атаці, задишці та почервонінні, дані дії відбуваються неодноразово (а.с.4).
З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 06.09.2025 року він знаходився вдома з дітьми коли повернулася дружина ОСОБА_2 , яка була налаштована до нього агресивно, почала з`ясовувати, що діти їли. Діти сказали, що не голодні, оскільки їли сьогодні достатньо. Однак ОСОБА_2 наказала дітям іти на кухню вечеряти. Донька на кухні почала плакати і говорила, що не голодна. Він зайшов на кухню та дозволив доньці іти в свою кімнату. Виходячи з кухні, відчув як дружина вдарила його по потилиці. На запитання чому вона це зробила, відповіла, що він не мав втручатися та захищати дочку і взяла в руки ніж, погрожуючи йому. 
Жодних протиправних дій стосовно дружини він не вчиняв. 
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року за № 2229-VIII психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Так, частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, та визначено, що це є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Невід`ємною складовою інкримінованого правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї. 
До того ж вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.
Із аудіозапису розмови між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка відбулася 06.09.2025 року, що наявний в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 спілкувався спокійно, ніякого тиску, приниження чи погроз в його словах не було. Навпаки, в ході спілкування ОСОБА_2 визнала, що вдарила його по потилиці та схопила ніж, пояснюючи це тим, що ОСОБА_1 її дратує та порушив її простір. Надалі зміст розмови містить дорікання дружини щодо виховання дітей батьком, забезпечення сім`ї.
Також ОСОБА_1 повідомляв, що не має змоги приділяти дітям більше часу, оскільки перебуває на військовій службі. 
З довідки, виданої заступником начальника відділу- начальника відділення проходження служби особовим складом відділу кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що ОСОБА_1 проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 27.09.2025 року (а.с.26). 
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Той факт, що ОСОБА_2 в межах державної програми пройшла психологічну діагностику та консультацію в лікаря-психолога, і згідно висновків, зі слів пацієнтки ОСОБА_2 , протягом останніх років вона зазнала гендерно зумовленого насильства з боку партнера, є не підтвердженим, оскільки матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 в минулому вчиняв домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_2 і що наявний у неї стан є виключно наслідком протиправної поведінки ОСОБА_1 . Відчуття страху та дратівливості, на думку апеляційного суду, могли з`явитись в ОСОБА_2 і в результаті зміни місця роботи, умов проживання в період воєнного стану в Україні. 
Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції не врахував всі докази по справі, а саме не дав оцінки поясненням ОСОБА_1 щодо обставин події, а також змісту розмови між ним там ОСОБА_2 , що міститься на аудіозаписі та є в матеріалах провадження, з якого вбачається, що ОСОБА_2 визнала факт нанесення нею удару ОСОБА_3 долонею руки по голові і що вона під час суперечки взяла в руки ніж.
Неврахування судом цих обставин потягло за собою прийняття необґрунтованого рішення про визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Отже, на переконання апеляційного суду, матеріали справи не містять беззаперечних доказів наявності в діях ОСОБА_1 06.09.2025 року ознак домашнього насильства фізичного та психологічного характеру. З матеріалів справи вбачається, що у даному випадку мав місце побутовий конфлікт між подружжям, який не може трактуватися як вчинення домашнього насильства. В свою чергу, це обумовлює неможливість констатації наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
А тому доводи, що наведені в апеляційній скарзі, є обґрунтовані, а постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню.
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката Корнієнка Р.О. задовольнити.
Постанову Чернівецького районного суду м. Чернівців від 23 грудня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення в його діях.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя         В.Ф.Кифлюк
Копія. Згідно з оригіналом: суддя