Справа № 755/23187/25
1-кп/755/139/26
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: 
головуючого судді    ОСОБА_1 , 
секретаря     ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12025100040003377 від 24.10.2025 року за обвинуваченням 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, офіційно не працюючого, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, який має неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік пробаційного нагляду,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора     ОСОБА_4 ,
обвинуваченого   ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

23.10.2025 року близько 14 години 06 хвилин, під час дії воєнного стану, ОСОБА_3 знаходився за адресою: м. Київ, пр-т. П. Тичини, 15-А, а саме в приміщенні магазину «Рога», де побачив ОСОБА_5 , у якої на спині був відкритий рюкзак, у середині якого знаходилися грошові кошти, в цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення. 
Реалізуючи свій умисел, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 підійшов ближче до ОСОБА_5 та рукою дістав з кишені рюкзака грошові кошти в сумі 5000 гривень, після чого, утримуючи при собі викрадене майно, безперешкодно вийшов з приміщення магазину та зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 5000 грн.
Допитаний в судовому засіданні,  ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та показав, що дійсно 23.10.2025 року близько 14 години 06 хвилин, під час дії воєнного стану, він знаходився за адресою: м. Київ, пр-т. П. Тичини, 15-А, а саме в приміщенні магазину «Рога», де побачив ОСОБА_5 , у якої на спині був одягнутий відкритий рюкзак, у середині якого знаходилися грошові кошти, після чого він, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов ближче до ОСОБА_5 та рукою дістав з кишені рюкзака грошові кошти в сумі 5000 гривень, після чого, утримуючи при собі викрадене майно, вийшов з приміщення магазину та зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд. Окрім того, обвинувачений зазначив, що визнає цивільний позов потерпілої у повному обсязі. 
Таким чином, показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції. 
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. 
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. 
На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. 
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не одружений, не працює, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше був засуджений, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки він знову вчинив злочин, суд не знаходить підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України та вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України. Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів. 
Між тим, у відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Так, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2025 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік пробаційного нагляду. 
Отже, враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив новий злочин протягом невідбутої частини попереднього покарання, то остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити на підставі ст. 71 КК України, за правилами ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднавши ОСОБА_3 невідбуту частину покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2025 року.
Також підлягає вирішенню цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 .
Так, відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України та ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. 
Частина 1 ст. 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 
У судовому засіданні обвинувачений зазначив, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 визнає у повному обсязі.
Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість суми матеріальної шкоди, яку потерпіла ОСОБА_5 просить стягнути з обвинуваченого, оскільки сума завданої матеріальної шкоди підтверджується доказами, що надані суду. 
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість цивільного позову потерпілої  ОСОБА_5 та вважає за необхідне його задовольнити в повному обсязі.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні. 
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. 
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2025 року, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 5000 гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. 
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право звернутися із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, учасниками в якому вони були.

Суддя: