ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

23 січня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/2246/25	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Качанок О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі також - відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області), в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.11.2025 № 914290897799 про відмову у виплаті ОСОБА_1 допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області оформити та виплатити ОСОБА_1 за заявою від 03.11.2025 № 12497 допомогу на поховання пенсіонера ОСОБА_2 .
Позовну заяву обґрунтовано тим, що 03.11.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернувся ОСОБА_1 із заявою про виплату допомоги на поховання померлого ОСОБА_2 .
У відповідності до розписки-повідомлення реєстраційний номер заяви - 12497.
За матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як внутрішньо переміщена особа.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області від 14.11.2025 № 914290897799 позивачу відмовлено у виплаті допомоги на поховання померлого ОСОБА_2 за заявою від 03.11.2025 № 12497, оскільки ОСОБА_2 не отримував пенсію на момент смерті.
Позивач вважає вищезазначене рішення відповідача протиправним.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.
Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що 17.12.2025 надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.
За матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з дислокацією у м. Слов`янськ як внутрішньо переміщена особа та отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.
За паспортним документом ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно наказу Міністерства розвитку громад та територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 28.02.2025 № 376, Луганський район з 07.04.2014 віднесений до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України.
З 01.02.2025 виплату пенсії ОСОБА_2 автоматично припинено у зв`язку з відсутністю проходження фізичної ідентифікації.
15.02.2025 ОСОБА_2 засобами вебпорталу подано заяву № 4513 про поновлення виплати. 
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області в порядку екстериторіальності розглянуто заяву ОСОБА_2 та винесено рішення № 609477 від 27.02.2025 про встановлення особи, але виплату пенсії не поновлено, оскільки відсутня інформація про отримання/неотримання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації відповідно до вимог пункту 14-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.
Пенсійна справа знята з обліку з 01.08.2025 у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно свідоцтва про смерть від 01.11.2025 серії НОМЕР_1 , місце смерті ОСОБА_2 - м. Антрацит Луганської області.
За наявною інформацією, за життя з часу припинення пенсійних виплат ОСОБА_2 , який мешкав на тимчасово окупованій території України, до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі із повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації не звертався, а відтак пенсія за період з 01.02.2025 по 31.07.2025 не підлягала нарахуванню.
Статтею 53 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на його поховання в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
За даними ІКІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» 03.11.2025 із заявою № 12497 щодо виплати допомоги на поховання померлого ОСОБА_2 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернувся ОСОБА_1 .
Відповідач вказує, що за результатом розгляду наданих документів прийнято рішення від 14.11.2025 № 914290897799 про відмову у виплаті ОСОБА_1 допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 відповідно до вимог статті 53, з урахуванням вимог пункту 14-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з неотриманням ОСОБА_2 пенсії на момент смерті.
Ухвалою суду від 26.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями паспорту громадянина України, картки платника податків, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28.06.2024 № 6117/5003343607.
ОСОБА_1 03.11.2025 звернувся із заявою про виплату допомоги на поховання померлого ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.
За результатом розгляду наданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області прийнято рішення від 14.11.2025 № 914290897799 про відмову у виплаті ОСОБА_1 допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 . Вказано, що оскільки ОСОБА_2 не отримував пенсію на момент смерті, підстави для обчислення та виплати допомоги на поховання відсутні.
В рішенні від 14.11.2025 № 914290897799 відповідач також зазначає, що для оформлення допомоги на поховання надані наступні скановані документи:
заява щодо виплати допомоги на поховання від 03.11.2025 за № 12497;
паспорт ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданий Краснодонським МВ УМВС України в Луганській області 17.10.2008;
картка платника податків ОСОБА_1 ;
довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 від 28.06.2024 № 6117-5003343607;
реквізити ОСОБА_1 щодо виплати через банківську установу АТ «ПУМБ»;
свідоцтво про смерть ОСОБА_2 від 01.11.2025 серії НОМЕР_1 ;
витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 01.11.2025 № 00054520091.
Як вказує відповідач, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Слов`янськ як внутрішньо переміщена особа та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
З 01.02.2025 виплату пенсії ОСОБА_2 автоматично припинено у зв`язку з відсутністю проходження фізичної ідентифікації.
15.02.2025 ОСОБА_2 засобами вебпорталу подано заяву № 4513 про поновлення виплати.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області в порядку екстериторіальності розглянуто заяву ОСОБА_2 та винесено рішення № 609477 від 27.02.2025 про встановлення особи, але виплату пенсії не поновлено, оскільки відсутня інформація про отримання/неотримання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації відповідно до вимог пункту 14-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.
Згідно з свідоцтвом про смерть від 01.11.2025 серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті - Луганська область, місто Антрацит.
Зі спірного рішення вбачається, що підставою для відмови у виплаті допомоги на поховання є неотримання ОСОБА_2 пенсії на момент смерті.
Судом також встановлено, що згідно з рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.10.2025 у справі № 607/22624/25 за заявою ОСОБА_3 , в інтересах якої діяв адвокат Гребенар Олексій Володимирович, заінтересована особа - Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, заяву ОСОБА_3 задоволено. Встановлено факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Антрацит Луганської області.
У вказаній справі судом встановлено, що «21 серпня 1982 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 26 лютого 2010 року, виданим повторно Відділом Реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської області, про що зроблено запис №404. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ».
Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_6 , виданого 26 червня 1996 року Антрацитівським МВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . У вказаному паспорті міститься відмітка про реєстрацію шлюбу 21 серпня 1982 року з ОСОБА_4 .
Згідно довідки про смерть № С-02616 від 23 липень 2025 року, виданої установою, яка розташована на території непідконтрольній українській владі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Антрацит Луганської області. Причина смерті: Гостра серцева недостатність, ішемічна хвороба серця, дифузний кардиосклероз.
[...]
Встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що чоловік заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Антрацит Луганської області.
Із пояснень представника заявника в судовому засіданні встановлено, що необхідність встановлення факту смерті чоловіка зумовлена необхідністю отримання свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України та припинення безпідставної виплати пенсії після смерті останнього.
Відтак, заявник є заінтересованою особою.».
Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності відмови позивачу у виплаті допомоги на поховання пенсіонера.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовані вимоги позивача та доводи відповідача, суд керується таким.
Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною першою статті 1227 Цивільного кодексу України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Питання виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера врегульовані статтею 52 Закону № 1058-IV.
Згідно з частиною першою статті 52 Закону № 1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну (частина друга статті 52 Закону № 1058-IV).
Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1058-IV у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Вищевказана норма закону кореспондується зі статтею 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1999 № 1788-XII, згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. У разі смерті пенсіонера його сім`ї або особі, яка здійснила похорон, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії.
Згідно з частинами першою, другою статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Абзацами першим, третім пункту 2.26 Порядку № 22-1, передбачено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.
Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину (абзац четвертий пункту 2.26 Порядку № 22-1).
За документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сім`ї, а також рішення суду (пункт 2.16 Порядку № 22-1).
Отже, згідно з наведеними приписами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоотриманої пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, а в разі відсутності членів сім`ї, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в шестимісячний строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Абзацом першим частини другої, частиною четвертою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (абзац шістнадцятий частини першої статті 1 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції»).
У цьому випадку позивач не надає доказів, що він представляє інтереси членів сім`ї або є членом сім`ї померлого ОСОБА_2 , у розумінні статті 52 Закону № 1058-IV.
Відповідно до частини 3 статті 9 Закону № 1058-IV до соціальних послуг, передбачених цим Законом, належить допомога на поховання пенсіонера.
Згідно зі статтею 53 Закону № 1058-IV, у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Звернення за допомогою на поховання регламентовано нормами розділу V Порядку № 22-1.
Відповідно до пункту 5.1 Порядку № 22-1 особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання (додаток 8), свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року № 1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 липня 2008 року за № 691/15382) або довідку про смерть пенсіонера. У разі реєстрації смерті за межами України подається свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті, виданий компетентним органом іноземної держави.
Згідно з пунктом 5.2 Порядку № 22-1, заява про виплату допомоги на поховання та необхідні документи працівником структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, приймаються у порядку, передбаченому пунктом 4.2 розділу IV цього Порядку, та засобами програмного забезпечення передаються для опрацювання до структурного підрозділу з питань виплати пенсій органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Інформація про виплату допомоги на поховання додається до електронної пенсійної справи померлого пенсіонера.
Допомога на поховання виплачується в розмірі, визначеному чинним законодавством.
Допомога на поховання не виплачується в разі смерті особи, яка перебувала на повному державному утриманні (крім випадків, коли поховання здійснюється членами сім`ї або іншою особою).
Відповідно до пункту 14-4 розділу XV Закону № 1058-IV громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.
Водночас частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV передбачені випадки припинення виплати пенсії.
Судом установлено, що підставою для прийняття рішення про відмову позивачу в оформленні та виплаті допомоги на поховання була та обставина, що ОСОБА_2 не отримував пенсію на момент смерті.
Суд зазначає, що не є спірними в межах цієї справи питання правомірності припинення виплати пенсії ОСОБА_2 або наявності підстав для зобов`язання нарахувати та виплатити неотримані ним суми пенсії.
Поряд з цим суд наголошує, що призупинення виплати пенсії жодним чином не позбавляє громадянина України статусу пенсіонера.
При цьому, суд акцентує увагу на тому, що згідно з наведеними вище нормами, виплата спірної допомоги пов`язується лише з фактом поховання пенсіонера і право на отримання допомоги на поховання має особа, яка здійснила таке поховання. Жодних застережень, обмежень, заборон про виплату такої допомоги особам, що здійснили поховання пенсіонера, якому по тим чи іншим підставам призупинено виплату пенсії, діюче законодавство не містить.
Схожа правова позиція викладена у постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року у справі № 360/1382/25.
Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.
З урахуванням досліджених судом фактичних обставин в контексті вищенаведених норм, враховуючи, що єдиною підставою для відмови позивачу у виплаті допомоги на поховання є неотримання ОСОБА_2 пенсії на момент смерті, суд дійшов висновку про те, що рішення відповідача про відмову у виплаті позивачу допомоги на поховання пенсіонера є протиправним та підлягає скасуванню.
Разом з тим, в контексті вказаного вище, що виплата спірної допомоги пов`язується з фактом поховання пенсіонера і право на отримання допомоги має особа, яка здійснила таке поховання, суд зауважує, що позивачем не надано суду доказів того, що саме ним здійснювалось поховання померлого ОСОБА_2 , що у розумінні статті 53 Закону № 1058-IV, виключає його право на отримання такої допомоги.
Суд також наголошує про встановлені обставини, про які уже мовилось, що як вбачається з рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.10.2025 у справі № 607/22624/25 саме дружина померлого - ОСОБА_3 , в інтересах якої діяв адвокат Гребенар Олексій Володимирович, зверталась як заінтересована особа у справі про встановлення факту смерті її чоловіка - ОСОБА_2 , вказуючи, що необхідність встановлення факту смерті чоловіка зумовлена необхідністю отримання свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України та припинення безпідставної виплати пенсії після смерті останнього.
При вирішення спору суд також бере до уваги правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 17.12.2018 по справі № 509/4156/15-а, у силу якого адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності (виправдання) свого рішення. Адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні.
Отже, суд перевіряє правомірність рішення суб`єкта владних повноважень виключно з підстав, зазначених у цьому рішенні. Суд не наділений повноваженнями підміняти суб`єкта владних повноважень та самостійно визначати інші підстави для прийняття рішення, ніж ті, що зазначені у спірному рішенні.
Тому, оскільки право на отримання допомоги на поховання має особа, яка здійснила таке поховання, а відповідачем вказані обставини не досліджувались, враховуючи принцип дискреції адміністративного органу, відсутні підстави для прийняття судом рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області оформити та виплатити ОСОБА_1 за заявою від 03.11.2025 № 12497 допомогу на поховання пенсіонера ОСОБА_2 .
Нереалізація управлінської функції адміністративним органом у даному конкретному випадку не дозволяє суду перебрати на себе виконання повноваження публічної адміністрації.
Отже, що стосується вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачу допомогу на поховання пенсіонера ОСОБА_2 , то суд вважає за необхідне відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та застосувати належний спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про виплату допомоги на поховання від 03.11.2025 № 12497 та прийняти відповідне рішення.
При цьому, при повторному розгляді заяви відповідачем повинні бути враховані висновки цього судового рішення, зокрема й щодо підстав визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.11.2025 № 914290897799 про відмову у виплаті ОСОБА_1 допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 .
Враховуючи покладення судом за результатами розгляду цієї справи обов`язку на відповідача повторно розглянути заяву позивача та прийняти відповідне рішення, суд також звертає увагу відповідача, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, означає те, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі.
При цьому суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Подібний правовий підхід застосовано у постанови Верховного Суду від 23.09.2024 у справі №520/26975/24.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на зазначене, виходячи з системного аналізу встановлених обставин справи та вимог законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Позивачем при поданні позову був сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією від 22.11.2025 № 4559-1599-2772-2624.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З огляду на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 484,48 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.11.2025 № 914290897799 про відмову у виплаті ОСОБА_1 допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату допомоги на поховання від 03.11.2025 № 12497, з урахуванням наданої у рішенні суду правової оцінки та враховуючи підставу визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.11.2025 № 914290897799.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 23.01.2026. 

Суддя 	О.М. Качанок