ПОСТАНОВА 
Іменем України

15 січня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 383/1617/24
провадження № 22-ц/4809/282/26 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Кетрисанівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області,
треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Дехтяренка Олександра Анатолійовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на заочне рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08 вересня 2025 року у складі судді Адаменко І. М. і

В С Т А Н О В И В:

Кроткий зміст вимог позовної заяви

В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (далі - Кетрисанівська сільська рада) та з урахуванням уточнень просив:
-встановити факт прийняття ОСОБА_5 спадщини в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що відкрилося після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
-встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що відкрилося після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
-визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача - ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 15.11.1988. 
ОСОБА_6 з 08.11.1948 перебував у шлюбі з ОСОБА_7 , від якого мають сина - ОСОБА_5 , батька позивача, а також доньку - ОСОБА_8 та доньку - ОСОБА_9 . 
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не мешкали у вказаному будинку після смерті батька та фактично не приймали спадщини й остання померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Таким чином, після смерті ОСОБА_6 єдиними спадкоємцями майна були дружина спадкодавця ОСОБА_12 та син ОСОБА_5 , які прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном в порядку ст.549 ЦК України 1963 року. 
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_12 померла та після її смерті ОСОБА_5 звернувся до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу з відповідною заявою та успадкував земельну ділянку, але не оформив своє спадкове права на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. З 16.07.1975 він перебував у шлюбі з ОСОБА_13 та подружжя мало двох дітей: сина - ОСОБА_1 , позивача у справі, та доньку - ОСОБА_4 . 
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовились отримувати спадщину. 
Позивач з 23.02.2022 переїхав до с. Кетрисанівка та на час смерті батька ОСОБА_5 й по теперішній час разом з дружиною проживають за адресою: АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спірний житловий будинок, оскільки відсутні документи, які б підтверджували факт прийняття у спадщину вказаного будинку його батьком ОСОБА_5 , що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Кроткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08 вересня 2025 року ОСОБА_1 в задоволені позову до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом відмовлено повністю.
Судові витрати у справі покладено на позивача ОСОБА_1 .
Рішення суду мотивовано тим, що у позивача не виникло право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування ні за законом ні за заповітом, оскільки не можна успадкувати те, що не увійшло до складу спадщини, а тому оскільки стороною позивача не надано будь-яких достатніх, належних та допустимих доказів на обґрунтування позовних вимог, відсутні підстави для їх задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Дехтяренко О. А., який представляє інтереси ОСОБА_1 , просить скасувати заочне рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08 вересня 2025 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.
В оскаржуваному рішення зазначено, що представник Кетрисанівської сільської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань про розгляд справи без його участі та відзив не подав. 
Однак, вказаний факт спростовується матеріалами справи, оскільки Кетрисанівська сільська рада надала до суду листа від 13.02.2025 за № 1.140/79/1 та просила суд розглядати справу без її участі та прийняти рішення на розсуд суду за наявними в справі документами.
Вказаний факт ставить під сумнів законність та обґрунтованість рішення а також проведену судом належну оцінку доказів у справі.
Суд першої інстанції хибно оцінив покази свідків і не надав їм належної оцінки.
Позивач вважає, що його вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, адже ним виконані всі можливі дії для прийняття спадщини, так як останній ніколи не заявляв про відмову від спадщини та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном з моменту відкриття спадщини.
В даній справі встановлено, що спірний житловий будинок з належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_6 і станом на 01.07.1990 (день набрання чинності Закону України «Про власність») його членами був лише ОСОБА_6 , тому частка належала йому в цілому.
За таких обставин, Кетрисанівська сільська рада в даному випадку є належним відповідачем по справі.

Відзиви на апеляційну скаргу

Від ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 надійшли листи, в яких вони просять задовольнити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Відзиву на апеляційну скаргу від Кетрисанівської сільської ради не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду, проведеного в режимі відеоконференції, представник позивача адвокат Дехтяренко О. А. підтримав доводи апеляційної скарги.
Представник Кетрисанівської сільської, Джиквас Л. В., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.
Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
З урахуванням вимог ст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_6 .
Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та який належав спадкодавцю відповідно до свідоцтва про право власності на будівлю від 15.11.1988, виданого на підставі рішення Бобринецького райвиконкому № 266 від 09.11.1988 як колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6 .
З Технічного паспорта від 06.1988 слідує, що вказаний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 року забудови, площею 69,1 м2, має господарсько-побутові будівлі: літня кухня, сарай 2 будівлі, гараж, погріб та туалет, даний факт також підтверджується короткою технічною характеристикою об`єкта за матеріалами технічної інвентаризації від 20.06.2024, виданої Бобринецькою дільницею ОКП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації».
З архівної довідки № б\н від 20.06.2024, виданої Бобринецькою дільницею ОКП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації», слідує, що станом на 01.01.2013 житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , належав на праві власності ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності від 15 листопада 1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Кетрисанівської сільської ради народних депутатів від 15.11.1988, зареєстрованого 15.11.1988 Кіровоградським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації, в реєстровій книзі № б\н, запис № б\н.
ОСОБА_6 з 08 листопада 1948 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 .
Від шлюбу мали дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та доньку ОСОБА_11 .
Позивач ОСОБА_1 доводиться онуком ОСОБА_6 та сином ОСОБА_5 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Згідност.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За приписами ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Для забезпечення правильного і швидкого вирішення спору суд з урахуванням конкретних її обставин повинен чітко вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі та інших учасників процесу. Суду необхідно також встановити осіб, які можуть брати участь у справі як співпозивачі або співвідповідачі, треті особи.
Неправильне визначення фактів, які необхідно встановити для правильного вирішення спору, приводить до того, що не всі особи, прав яких безпосередньо стосуються вирішення спору, притягуються до участі у справі, що у свою чергу приводить до ухвалення незаконних судових рішень.
Відповідно до частини першої статті 524 ЦК УРСР (тут і далі в редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_6 ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.
Згідно з частиною першою статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР).
Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1216ЦК України (тут і далі в редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_5 ) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі статтею 1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом частини першої статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до частини першої статті 1223ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу (частина друга статті 1223 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 1223ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За змістом статті 1258ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини третьої статті 1268ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно із частиною першою статті 1269ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, що передбачено частиною третьою статті.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину,а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування».
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 280/4/18 (провадження № 61-403св19).
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду 13 липня 2022 року у справі №645/6151/15-ц (провадження № 14-99цс21) зазначено, що відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.
Наведений правовий висновок також викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Матеріалами справи підтверджується, що, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив:
-встановити факт прийняття ОСОБА_5 спадщини в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що відкрилося після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
-встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що відкрилося після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
-визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а. с. 1-5).
Згідно наявної в матеріалах копії спадкової справи №6/2024 від 25.04.2023 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 є не єдиним спадкоємцем майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 , оскільки спадщину також прийняла як спадкоємець першої черги спадкування за законом дружина спадкодавця ОСОБА_3 , про що отримала відповідні свідоцтва на 1/2 частку: квартири, земельної ділянки для будівництва, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (том 1 а. с. 176-240).
Враховуючи, що крім позивача, який у встановлений законом строк звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_5 , звернулась також дружина померлого ОСОБА_3 , остання є особою, питання про права та обов`язки якої вирішується судом у розглядуваній справі.
ОСОБА_1 позов пред`явив лише до Кетрисанівської сільської ради, проте, за вказаних обставин за заявленими позовними вимогам ОСОБА_3 є належним відповідачем у справі, оскільки рішення суду першої інстанції безпосередньо стосується її прав та інтересів.
Натомість ОСОБА_3 до участі у справі, що є предметом розгляду, залучена в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, а позивач заяв чи клопотань про залучення ОСОБА_3 в якості співвідповідача не заявляв, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору відрізняється за обсягом прав та обов`язків.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не можуть бути розглянуті судом і вирішені у спорі позивача, оскільки ОСОБА_3 в такій ситуації є належним відповідачем.
Лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання щодо наявності або відсутності підстав для задоволення позовних вимог, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.
Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом необхідно було відмовити через неналежний суб`єктний склад відповідачів.
При цьому, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права на судовий захист шляхом подання позову з правильно визначеним суб`єктним складом відповідачів з вказаними позовними вимогами.
Суд не надає оцінку доводам апеляційної скарги позивача про наявність підстав для задоволення позовних вимог по суті спору, з огляду на те, що вказаним доводам має бути надана відповідна оцінка у випадку подання позову з належно визначеним суб`єктним складом відповідачів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції, розглядаючи справу не з`ясував належний суб`єктний склад відповідачів, як наслідок, дійшов передчасного висновку про те, що у позивача не виникло право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування ні за законом ні за заповітом, оскільки не можна успадкувати те, що не увійшло до складу спадщини.
Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.
За таких обставин, апеляційна скарга адвоката Дехтяренка О. А., який представляє інтереси ОСОБА_1 , підлягає задоволенню, а заочне рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08 вересня 2025 року скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки рішення суду першої інстанції, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог, підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог з інших підстав, відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адвоката Дехтяренка Олександра Анатолійовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Заочне рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 19.01.2026.

Головуючий суддя     С. І. Мурашко 

Судді        С. М. Єгорова

О. І. Чельник