П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 522/19616/25-Е	

Перша інстанція: суддя Чорнуха Ю.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Бітова А.І.,
Єщенко О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 24 листопада 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А:
У серпні 2025р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції, у якому просив:
- скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5517680 від 19.08.2025, а справу про адміністративне правопорушення закрити, за відсутністю складу такого правопорушення; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.08.2025р. відносно ОСОБА_1 поліцейським БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області капралом поліції Осьмірко О.О. було складено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5517680 від 19.08.2025р., якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 510грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП. 
Відповідно до вказаної постанови, що 19.08.2025 о 08:21:22 годин в селі Махнівка, траса АД М21 243 км, водій керував транспортним засобом був непристебнутий ременем безпеки, чим порушила п.2.3.в ПДР. 
Позивача зазначає, що оскаржувана постанова винесена за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення, одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, постанова не містить посилання на докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення. При розгляді справи про адміністративне правопорушення поліцейський не дослідив докази вчинення правопорушення.
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 24 листопада 2025р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, оскільки матеріалами справи підтверджено вчинення позивачем порушення ПДР, а саме водій керував транспортним засобом був непристебнутий ременем безпеки.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду справи, що 19.08.2025р. відносно ОСОБА_1 поліцейським БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області капралом поліції Осьмірко О.О. було складено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5517680 від 19.08.2025р., якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 510грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП. 
Відповідно до вказаної постанови, що 19.08.2025 о 08:21:22 годин в селі Махнівка, траса АД М21 243 км, водій керував транспортним засобом був непристебнутий ременем безпеки, чим порушила п.2.3.в ПДР.
Позивач вважає вказану постанову необґрунтованою, у зв`язку із чим звернувся в суд із даним позовом.
Перевіряючи правомірність оскаржуваної постанови відповідача у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує її протиправність та незаконність, в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч.1 ст.9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Приписами ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У відповідності до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Положеннями ч.5 ст.121 КУпАП передбачено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з п.2 ч.1 ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що 19.08.2025р. поліцейський 1 взводу 1 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького районну УПП у Вінницькій області ДПП капрал поліції Осьмірко О.О. склав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5517680, згідно якої 19.08.2025р. 08:21:22 с.Махнівка, траса АД М21243 км водій керував ТЗ обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п.2.3. «в» ПДР порушив правила користування ременями безпеки.
Постановою від 19.08.2025р. серії ЕНА №5517680 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510грн..
Судова колегія зазначає, що в матеріалах справи наявний відеозапис - 476007, на якому міститься посилання в оскаржуваній постанові, вбачається, що підставою зупинки водія було не використання ним ременя безпеки, позивач повідомив, що відстебнув ремінь безпеки «зараз», один працівник поліції повідомив, що на відповідній ділянці шляху розміщено дві камери відеоспостереження, інший працівник поліції запропонував передивитись відео правопорушення, на що позивач повідомив, що немає сенсу витрачати на це час. Патрульний поліції повідомив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, повідомив позивач про його права та обов`язки, позивач повідомив, що йому права зарозумілі і роз`яснювати їх не треба, на що працівник поліції повідомив, що все одно зобов`язаний їх повідомити.
Вказаний відеозапис спростовує доводи позивача щодо неповідомлення йому про розгляду справи, не роз`яснення прав та обов`язків, не дослідження доказів вчинення адміністративного правопорушення, адже від їх дослідження позивач відмовився під час розгляду справи, що зафіксовано на відеозаписі 476007.
Як вбачається із наданих відеозапис - 476005, який починається з того моменту, коли автомобіль повільно рухається, зупиняючись на узбіччі на вимогу працівників поліції, вбачається, що в момент зупинки водій не був пристебнутий ременем безпеки.
Враховуючи право поліції для забезпечення публічної безпеки і порядку закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, оцінюючий доказ, на який міститься посилання в оскаржуваній постанові - відеозапис 476007, у сукупності із відеозаписом 476005 з портативного відеореєстратора, закріпленого на форменому одязі другого працівника поліції, присутнього під час зупинки автомобіля, то судова колегія вважає, що доводи позивача про безпідставне притягнення його до відповідальності є необґрунтованими. Твердження позивача про порушення порядку винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.
Відтак, враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
На підставі вказаного, колегія суддів зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 24 листопада 2025р. - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді А.І. Бітов

О.В. Єщенко